Ухвала
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 409/291/18
провадження № 61-11868ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Луганського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 
у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит від 15 червня 2010 року № 4184  у розмірі 215 791,41 грн.
Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 28 листопада 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено.
Постановою Луганського апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково.
Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 28 листопада 
2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 15 червня 
2010 року № 4184  у розмірі 154 573,52 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 15 червня 
2010 року № 4184 у розмірі 154 573,52 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У серпні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Луганського апеляційного суду 
від 18 березня 2020 року. Посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і передати справу на новий розгляд, за встановленою підсудністю.
Представник скаржникау касаційній скарзі вказує, що ця справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 
2 102 грн.
У цій справі ціна позову становить 215 791,41 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 250 = 525 500 грн). 
Посилання представника скаржникана те, що ця справа має виняткове значення для ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки не наведено належного обґрунтування такого твердження. 
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, 
з оскарженим судовим рішеннями і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції 
з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, 
від 19  грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним 
з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду 
і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. 
У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Луганського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 
до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              Є. В. Краснощоков 
 
        І. О. Дундар
 
        В. І. Крат