ПОСТАНОВА
Іменем України

25 червня 2020 року 
Київ
справа №823/145/17
адміністративне провадження №К/9901/21085/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Смоковича М.І., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року (суддя - Мишенко В.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року (головуючий суддя - Горяйнов А.М., судді Желтобрюх І.Л., Коротких А.Ю.) у справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за участю третьої особи - Черкаської районної державної адміністрації
про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 19 січні 2017 року про закінчення виконавчого провадження, відкритого 23 листопада 2016 року за виконавчим листом № 823/1278/16 щодо зобов`язання Черкаської районної державної адміністрації вчинити дії щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області неправомірно винесено постанову від 19.01.2017 про закінчення виконавчого провадження № 52963842 у зв`язку з повним виконанням рішення за виконавчим листом № 823/1278/16, оскільки лист за підписом начальника управління агропромислового розвитку Черкаської райдержадміністрації № 1045/02-39 від 30.11.2016, яким надана відповідь не є належним виконанням рішення суду. Позивач зазначає, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року суд звернув увагу відповідача - Черкаську районну державну адміністрацію про те, що належним способом виконання постанови суду від 25.11.2016 року є надання звіту, з якого можна буде встановити, що заява ОСОБА_1 від 18 серпня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою розглянута та підписана уповноваженою особою (керівником) Черкаської районної державної адміністрації. Таким чином, позивач вважає, оскільки лист підписаний начальником управління агропромислового розвитку Черкаської райдержадміністрації, а не керівником Черкаської РДА рішення суду не виконане, а виконавче провадження закрито безпідставно.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову було відмовлено.
Відмовляючи в позовних вимогах, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в межах строку для добровільного виконання судового рішення Черкаська РДА направила державному виконавцю лист від 30 листопада 2016 року № 1045/02-39 «Щодо заяви про затвердження технічної документації». Зазначений лист став підставою для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 січня 2017 року ВП № 52963842 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно виконавчого листа № 823/1278/16 від 23 листопада 2016 року. Суд встановив, що позивач не заперечував щодо отримання відповіді на заяву від 18 серпня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Також ОСОБА_1 не заперечував проти обґрунтованості відповіді, яка була надана на вказану заяву. Доводи ОСОБА_1 щодо неналежного виконання постанови суду від 25 жовтня 2016 року в межах ВП № 52963842 ґрунтуються виключно на тому, що відповідь була підписана не головою Черкаської РДА, а начальником управління агропромислового розвитку Черкаської РДА. При цьому, суди виходили з того, що постановою суду від 25 жовтня 2016 року обов`язок щодо надання відповіді на заяву ОСОБА_1 був покладений на Черкаську РДА, а не її начальника. Суди дійшли до висновку про те, що надання відповіді на звернення позивача начальником управління агропромислового розвитку Черкаської РДА не є порушенням вимог Закону України «Про місцеві державні адміністрації», не свідчить про невиконання постанови суду від 25 жовтня 2016 року та не може бути підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
10 квітня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача. 
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що рішення суду  виконано не було, так як відповідь на заяву надана не боржником - Черкаською районною державною адміністрацією, а його відокремленим підрозділом Управлінням агропромислового розвитку Черкаської районної державної адміністрації, тобто не уповноваженою особою Черкаської районної державної адміністрації. Скаржник вказав, що відповідачем було виконано рішення суду лише 24.01.2017 листом  №286/01-23 за підписом заступника голови Черкаської районної державної адміністрації, тобто вже після закриття виконавчого провадження 19.01.2017. 
Відповідачем до Суду не були надані заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті вимог.  
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
25.10.2016 Черкаським окружним адміністративним судом винесено постанову в адміністративній справі № 823/1278/16, якою зокрема зобов`язано Черкаську районну державну адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 серпня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15,0 га в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та надати відповідь.
23.11.2016 Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 823/1278/16 щодо зобов`язання Черкаської районної державної адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 серпня 2016 року та надати відповідь.
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенка М.А. від 23.11.2016 відкрито виконавче провадження № 52963842 на підставі виконавчого листа № 823/1278/16 від 23.11.2016.
В межах добровільного виконання рішення суду Черкаською РДА, направлено до ДВС відповідь від 30.11.2016 № 1045/02-39 «Щодо заяви про затвердження технічної документації».   
На підставі чого, постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.01.2017 в ВП № 52963842 у зв`язку з фактично повним виконанням рішення згідно виконавчого листа № 823/1278/16 закінчено. 
Окрім того, судом встановлено, що постановою у справі № 823/1278/16 Черкаським окружним адміністративним судом зобов`язано Черкаську районну державну адміністрацію подати до Черкаського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови не пізніше 20-ти робочих днів з дня набрання постановою законної сили.
В межах ст. 267 КАС України, на підставі поданої гр. ОСОБА_1 заяви про накладення штрафу на керівника Черкаської РДА у зв`язку з невиконанням постанови суду від 25.10.2016, судом винесено ухвалу від 29.12.2016, якою відмовлено повністю у задоволенні клопотання про накладення штрафу на керівника Черкаської районної державної адміністрації за невиконання рішення суду у справі № 823/1278/16 та встановлено Черкаській районній державній адміністрації новий строк для подачі звіту про виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 року по справі № 823/1278/16.
Ухвалою від 27.01.2017 Черкаського окружного адміністративного суду затверджено звіт Черкаської районної державної адміністрації від 26.01.2017 про виконання постанови суду від 25.10.2016 в адміністративній справі № 823/1278/16 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1-2 ст. 15 Закону №1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII передбачено зокрема, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 статті 71 КАС України).
Відповідно до статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п.11 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація: погоджує  документацію  із  землеустрою  у  випадках  та порядку,  визначених  Земельним  кодексом  України  та Законом  України  "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища.
У свою чергу, відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Згідно із статтею 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій  про те, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства, оскільки враховуючи вимоги Закону відповідач повинен був пересвідчитись, що саме уповноваженою особою боржника було прийнято відповідне рішення щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18 серпня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15,0 га в оренду терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.
Судами не вірно було застосовано до спірних правовідносин вимоги ст. 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» щодо врегулювання відносин місцевих державних адміністрацій з громадянами, оскільки позивач звертався до Черкаської РДА саме з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою, порядок розгляду якої передбачений Земельним Кодексом України.
Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади за наслідками розгляду поданої заяви про затвердження технічної документації із землеустрою вмотивованого рішення про затвердження або відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою з наведенням усіх підстав такої відмови.
Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
Отже, Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про виконання виконавчого листа від 23.11.2016, оскільки вказану заяви було розглянуто боржником без додержання вимог Закону.  
Оцінюючи доводи касаційної скарги в цій частині, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій не було надано належну правову оцінку всім доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. 
Частинами 1, 3 статті 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
З огляду на викладене, ураховуючи те, що висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, оскаржувані постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року підлягають скасуванню, а касаційна скарга -  задоволенню.
Судові витрати у цій справі не підлягають розподілу, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 139, 341, 343-345, 349-356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 19 січні 2017 року про закінчення виконавчого провадження (ВП№52963842), відкритого 23 листопада 2016 року за виконавчим листом № 823/1278/16.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич

Судді                                                                                           М.І. Смокович 

                                                                                          Н.В. Шевцова