ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7264/20 Справа № 203/4097/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Каратаєвої Л.О.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
                                В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначило, що 14 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 . Укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 99000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк до 13 лютого 2022 року. Вказує, що відповідач зобов`язання з погашення кредиту не виконував належним чином, у зв`язку з чим банк набув право вимагати його дострокового повернення. Станом на 13 червня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 193434,89 доларів США (за офіційно встановленим Національним банком України курсом гривні до долара США складає 4838840,13 гривень), з яких: заборгованість за кредитом - 85349,82 доларів США (за офіційно встановленим Національним банком України (далі - НБУ) курсом гривні до долару США складає 2135055,02 гривень); заборгованість за процентами - 66236,71 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долару США складає 1656933,90 гривень); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 21260,48 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США складає 531838,20 гривень); пеня за несвоєчасну сплату процентів - 20587,89 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США складає 515013,01 гривень). За таких обставин ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7 у розмірі 151586,53 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США складає 4375605,82 гривень), з яких: заборгованість за кредитом - 85349,82 доларів США і заборгованість за процентами - 66236,71 доларів США. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 56879,83 гривень у відшкодування судового збору.
Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», застосувавши наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року - без змін. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави 65287,24 гривень у відшкодування судового збору.
Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 99000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк до 13 лютого 2022 року.
28 червня 2008 року сторони уклали додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії та збільшили процентну ставку до 14% з 1 липня 2008 року.
11 листопада 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін № 2 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким викладено цей договір та графік погашення кредитної заборгованості у новий редакції.
У цей же день ними укладено договір про внесення змін № 3, в якому узгоджено порядок зарахування сплачених позичальником коштів.
З розрахунку заборгованості суди встановили, що останній щомісячний платіж у повному обсязі ОСОБА_1 здійснив 21 листопада 2008 року.
Наступні платежі позичальник здійснював нерегулярно і не у повному обсязі.
Пунктом 3.2.3 договору про надання відновлювальної кредитної лінії закріплено право кредитора вимагати негайного повернення кредиту, погашення нарахованих процентів та сплати можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми кредиту.
Позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора про невиконання умов договору повернути в повному обсязі кредит і нараховані проценти з можливою неустойкою (пункт 3.3.11 договору про надання відновлювальної кредитної лінії).
15 червня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» направив ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового погашення протягом 30 днів з дати її отримання усієї заборгованості за кредитом у сумі 193434,89 доларів США.
Вказану вимогу боржник не виконав.
Станом на 13 червня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 193434,89 доларів США (за офіційно встановленим Національним банком України курсом гривні до долара США становить 4838840,13 гривень), з яких: заборгованість за кредитом - 85349,82 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США становить 2135055,02 гривень); заборгованість за процентами - 66236,71 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США становить 1656933,90 гривень); пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 21260,48 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США становить 531838,20 гривень); пеня за несвоєчасну сплату процентів - 20587,89 доларів США (за офіційно встановленим НБУ курсом гривні до долара США становить 515013,01 гривень).
31 серпня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося із цим позовом. ОСОБА_1 у ході розгляду справи у суді першої інстанції заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 зобов`язань з повернення отриманого кредиту, що призвело до виникнення у нього заборгованості за тілом кредиту і процентами у зазначеному банком розмірі. У стягненні пені, визначеної згідно з договором у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, суд відмовив, оскільки облікова ставка НБУ встановлюється лише у національній валюті, що унеможливлює її застосування до зобов`язань, визначених у іноземній валюті.
Залишаючи рішення без змін, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентами, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.
Скасовуючи постанову апеляційного суду Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не оцінив зміст пункту 4.4 договору про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/43-7 та не перевірив правові наслідки допущення заявником порушення порядку погашення кредитної заборгованості у листопаді 2008 року, а також не встановив, у якому розмірі та з якою періодичністю заявник до квітня 2017 року здійснював платежі у рахунок погашення кредиту та чи є такі платежі підставою для переривання перебігу позовної давності щодо погашення кредитної заборгованості у цілому. Під час нового розгляду справи суду належить урахувати викладене, встановити, чи змінився строк виконання кредитного зобов`язання на підставі пункту 4.4 договору про надання відновлювальної кредитної лінії після несплати ОСОБА_1 щомісячного платежу у грудні 2008 року, перевірити, з якого часу розпочався перебіг позовної давності щодо погашення кредитної заборгованості у цілому та чи переривався він внесенням заявником платежів у наступних роках, про сплату яких він зазначає, і ухвалити судове рішення по суті позовних вимог відповідно до встановлених обставин та вимог закону.
Також, у разі встановлення правових підстав для стягнення заборгованості, для правильного застосування ст. 530, 549, 551, 631, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та визначення її дійсного розміру апеляційному суду слід урахувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку припиняється після спливу строку кредитування, так як у подальшому права та інтереси кредитора забезпечуються статтею 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ст. 627, 628, 629, 631 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).
Право банка за встановлених обставин вимагати дострокового повернення кредиту закріплене ст. 1050 ЦК України; механізм і порядок реалізації цього права узгоджений сторонами при укладенні договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/43-7 у пунктах 3.2.3, 3.3.11, 4.4.
Згідно пункту 4.4 договору, у разі невиконання позичальником обов`язку щодо погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями протягом більш, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).
Отже, доводи ОСОБА_1 щодо автоматичної зміни строку виконання кредитного зобов`язання знайшли своє підтвердження при перегляді справи.
Матеріалами справи встановлено, що останній платіж у повному обсязі позичальник здійснив 21 листопада 2008 року, тому відповідно до пункту 4.4 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів від цієї дати, - 21 лютого 2009 року.
Оскільки у разі зміни строку виконання кредитного зобов`язання змінюються також його умови щодо періодичності платежів і порядку погашення заборгованості у цілому, то після допущення позичальником порушення умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії, а саме після несплати ним протягом 90 календарних днів платежу у рахунок погашення заборгованості змінюються умови щодо періодичності платежів і порядку погашення заборгованості у цілому.
Колегія суддів звертає увагу, що у разі зміни строку дії кредитного договору укладені після його закінчення додаткові угоди не мають правового значення, так як ними доповнено та змінено договір, який фактично припинив свою дію.
Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Стаття 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
У разі зміни строку виконання основного зобов`язання у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України і встановлення нового кінцевого строку повернення кредиту, саме з цього часу у банка виникає право на позов щодо погашення заборгованості у цілому і від цього дня розпочинає перебіг визначена ст. 257 ЦК України позовна давність щодо відповідних вимог.
Разом з тим, ст. 264 ЦК України закріплені підстави переривання перебігу позовної давності. Зокрема, частина перша вказаної статті встановлює, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
У відповіді на відзив ПАТ «Укрсоцбанк», поданій ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, останній зазначив, що до квітня 2017 року здійснював платежі у рахунок погашення кредитної заборгованості, проте нерегулярно і не у повному обсязі. Така обставина є підставою для застосування ст. 264 ЦК України і висновку про переривання перебігу позовної давності.
Відповідно до наданого Банком розрахунку, ОСОБА_1 нараховані відсотки, станом на 15.03.2009 року, в розмірі 44,29 доларів США.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року в частині стягнення відсотків, шляхом зменшення суми стягнення з 66236,71 доларів США до 44,29 доларів США.
Згідно з ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає зміні, шляхом зменшення суми стягнення з 56879,83 грн. до 36967,11 грн.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за відсотками, зменшивши суму з 66236,71 доларів США до 44,29 доларів США.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2018 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" судового збору, зменшивши суму з 56879, 83 грн. до 36967,11 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: