ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року 
м. Київ

Справа №  909/813/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Зуєва В. А., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:
позивач - Кислощук Я. С., адвокат;
відповідач - Вознюк Є. В., адвокат.

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" (далі - Позивач, ТОВ "Івано-Франківськгаз збут")
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області (суддя Фанда О. М.) від  06.12.2019 
та постанову Західного апеляційного господарського суду (головуючий - Мирутенко  О. Л., судді: Кордюк Г. Т., Скрипчук О. С.) від 30.03.2020 у справі 
за позовом ТОВ "Івано-Франківськгаз збут"
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (далі - Відповідач, ПАТ "Івано-Франківськгаз")
про зобов`язання скасувати безпідставно нараховані обсяги природного газу та зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу,

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          ТОВ "Івано-Франківськгаз збут" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ "Івано-Франківськгаз" про зобов`язання скасувати безпідставно нараховані обсяги природного газу по особовим рахункам споживачів та здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за фактичними даними спожитого природного газу населенням за період з 01.01.2016 по 31.08.2018.
1.2.          Позовна заява мотивована тим, що обсяги природного газу, які Відповідач нарахував побутовим споживачам, не збігаються з фактично спожитими ними обсягами газу. У зв`язку з цим Позивач зазнає збитки на суму об`єму природного газу, приведеного до стандартних умов, а також на суму різниці в нормах споживання, оскільки цей об`єм він купує у НАК "Нафтогаз України", а нарахувати до оплати зазначені норми побутовим споживачам не має права. 

2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020, у задоволенні позову відмовлено.
2.2.          Рішення судів мотивовані тим, що розбіжності, які можуть виникати між обсягом реально спожитого побутовим споживачем природного газу, та обсягом, визначеним Відповідачем на рівні планового місячного об`єму, виникають не через порушення ним своїх обов`язків, а у зв`язку з невиконанням Позивачем своїх повноважень щодо визначення обсягу природного газу по кожному побутовому споживачу; після отримання показників лічильників побутових споживачів Відповідач (оператор ГРМ) приводить такий об`єм природного газу до стандартних умов відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) та умов договору на розподіл природного газу № ІФЗ-2015-І-Т-ІІ від 25.06.2015 (далі - Договір), а на підставі визначених ним об`ємів природного газу, за підсумками розрахункового періоду, складається акт про фактичний обсяг спожитого (розподіленого) природного газу; з моменту затвердження Кодексу ГРС та впродовж спірних правовідносин закон передбачав, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому був визначений та врегульований порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії; Відповідач за січень 2016 року - серпень 2018 року визначив об`єм споживання населенням природного газу, що обліковується лічильниками газу з приведенням його до стандартних умов, відповідно до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26.02.2004 № 116 (далі - Методика № 116), проте споживачі такі розрахунки з урахуванням коефіцієнту приведення до стандартних умов не здійснюють, а Методикою № 116 не передбачено, що витрати газу від неприведення обсягу газу до стандартних умов покладаються на споживачів; правові підстави застосування Методики №  116 полягали в такому: 1) Методика № 116 - єдиний документ, яким врегульований порядок приведення до стандартних умов, 2) терміни та визначення Методики № 116 містять в собі поняття "побутовий лічильник газу", який встановлюється у фізичних осіб, за рахунок чого її застосування є обґрунтованим в правовідносинах, де учасником виступає фізична особа; 3) коефіцієнти коригування показів лічильника, визначені в Методиці №  116, повністю співпадають з коефіцієнтами, визначеними в Методиці визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595 (далі - Методика № 595); 4) законом встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому врегульовано, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 116; у фізичних осіб є виключно побутові лічильники природного газу, що давало Відповідачу підстави для застосування Методики № 116; в межах спірного періоду діяли норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, встановлені постановою Кабінету Міністрів України (далі - Уряд) від 08.06.1996 № 619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"; Позивач не довів порушення своїх майнових прав та неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, зокрема, в частині обліку природного газу, спожитого побутовими споживачами.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          17.04.2020 Позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

4.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1.          Суди неправильно застосували норми матеріального права, зокрема, не врахували вимоги пунктів 1, 4, 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС та статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" та проігнорували, що Відповідач неналежним чином виконував обов`язки оператора ГРМ, оскільки визначав обсяг розподіленого природного газу не на підставі даних комерційних вузлів обліку газу, а за розрахунковими величинами.
Cкаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
5.1.          26.06.2020 Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.
5.2.          Відзив обґрунтований доводами, які подібні до мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

6.          Розгляд справи Верховним Судом
6.1.          Ухвалою Суду від 15.06.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача; розгляд справи призначено на 11.08.2020; встановлено строк для подання відзиву до 30.06.2020.

7.          Встановлені судами обставини
7.1.          25.06.2015 Позивач (замовник) та Відповідач (газорозподільне підприємство) уклали Договір з відповідними Додатками та Додатковими угодами, які є невід`ємними частинами цього договору, відповідно до умов якого (пункт 2.1) оператор ГРМ зобов`язується надати замовнику з 01.07.2015 послугу розподілу природного газу газорозподільними мережами до меж балансової належності споживачів замовника відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.
7.2.          Газ замовника, розподіл якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), газоспоживне обладнання яких підключено до газорозподільних мереж (пункт 2.2 Договору).
7.3.          Згідно з пунктом 2.3 Договору Позивач зобов`язався сплатити Відповідачу вартість послуг з розподілення природного газу газорозподільними мережами у розмірі, строки та порядку, що передбачені умовами договору.
7.4.          Відповідно до пункту 3.1 Договору за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі ГРС.
7.5.          Пунктом 3.2 Договору передбачено, що облік обсягів розподіленого природного газу на умовах договору здійснюється за Кодексом ГРС, Кодексом ГТС, Правилами обліку природного газу під час його розподілу газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України № 618 від 27.12.2005, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за № 67/11941 від 26.01.2006, та для побутових споживачів-населення за Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496.
7.6.          Відповідно до пункту 3.3 Договору обсяг розподіленого природного газу за розрахунковий період для споживачів постачальника визначається відповідно до типового договору розподілу природного газу, укладеного між відповідним споживачем і оператором ГРМ.
7.7.          За умовами абзацу 2 пункту 3.4 Договору за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або у судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
7.8.          Відповідно до пункту 4.6 Договору послуги розподілу природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між Оператором ГРМ та замовником актом наданих послуг, що оформлюється з урахуванням обсягу розподіленого газу за розрахунковий період, визначеного відповідно до розділу ІІІ договору.
7.9.          Акт наданих послуг підписується сторонами на підставі щомісячного підписаного та скріпленого печаткою Оператора ГРМ реєстру обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника за формою, наведеною у Додатку № 2 до договору (пункт 4.6.1 Договору).
7.10.          Відповідно до пункту 4.9 Договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з Оператором ГРМ.
7.11.          Згідно з пунктом 5.1 Договору розрахунки за послуги з розподілу природного газу ГРМ здійснюється за тарифом, встановленим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - регулятор) для Оператора ГРМ.
7.12.          Пунктом 5.2 Договору передбачено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 5.1 цього договору, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення. Визначена на його основі вартість послуги розподілу природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складенні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно з умовами договору.
7.13.          Розрахунковий період за договором становить календарний місяць. Місячна вартість послуг розподілу природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг розподіленого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV договору та податку на додану вартість (пункт 5.3 Договору).
7.14.          Відповідно до пункту 5.4 Договору загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів розподілу природного газу Оператором ГРМ замовнику.
7.15.          Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків за надані Оператором ГРМ послуги - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк (пункт 11.1 Договору).
7.16.          За період з січня 2016 року по серпень 2018 року Відповідач розподілив природний газ населенню та релігійним організаціям в обсязі 1  264  896  748  куб.м. на загальну суму 1 080 360 182,84 грн з ПДВ, а саме: в січні 2016 року - 94 966,729 тис куб.м. на загальну суму 68 319 064,84 грн; в лютому 2016 року - 60 512,365 тис куб.м. на загальну суму 43  532  595,38  грн; в березні 2016 року - 58 827,9 тис. куб.м. на загальну суму 42 320 791,26 грн; в квітні 2016 року - 26 994,458 тис. куб.м. на загальну суму 19 616 872,63 грн; в травні 2016 року - 16 035,485 тис. куб.м. на загальну суму 11 652 986,95 грн; в червні 2016 року - 9 882,109 тис. куб. м. на загальну суму 7 181 328,61 грн; в липні 2016 року - 9 518,139 тис. куб.м. на загальну суму 6 916 831,61 грн; в серпні 2016 року - 9 860,569 тис. куб.м. на загальну суму 7 165 675,49 грн; в вересні 2016 року - 7  641,477  тис.  куб.м. на загальну суму 5 553 061,34 грн; в жовтні 2016 року - 36 179,929 тис. куб.м. на загальну суму 25 007 566,92 грн; в листопаді 2016  року - 66 712,9 тис. куб.м. на загальну суму 46  111  956,48 грн; в грудні 2016 року - 85 916,811 тис. куб.м. на загальну суму 59 385 699,76 грн; в січні 2017 року - 105 431,448 тис. куб.м. на загальну суму 75 183 165,57 грн; в лютому 2017 року 75 734,549 тис. куб.м. на загальну суму 54 006 306,89 грн; в березні 2017 року - 54  775,989  тис.  куб.м. на загальну суму 39  060  757,76  грн; в квітні 2017 року - 38  661,358  тис. куб.м. на загальну суму 27 569 414,39 грн; в травні 2017 року - 17 072,834 тис. куб.м. на загальну суму 12 174 637, 93 грн; в червні 2017  року - 9 626, 603 тис. куб.м. на загальну суму 6 864 730,60 грн; в липні 2017  року - 9 299,534 тис. куб.м. на загальну суму 6 631 497,70 грн; в серпні 2017 року - 9 284,658 тис. куб.м. на загальну суму 6 620 889,62 грн; в вересні 2017 року - 10  455,677  тис.  куб.м. на загальну суму 7 455 943,27 грн; в жовтні 2017 року - 27 357,948 тис. куб.м. на загальну суму 19 508 952,72 грн; в листопаді 2017 року - 54 570,775 тис. куб.м. на загальну суму 38  914  419,65 грн; в грудні 2017 року - 70 927,588 тис. куб.м. на загальну суму 50 578 463,00 грн; в січні 2018 року - 83 398,11 тис. куб.м. на загальну суму 59 471 192,24 грн; в лютому 2018 року - 79 697,846 тис. куб.м. на загальну суму 56  832  533,98  грн; в березні 2018 року - 79 965,217 тис. куб.м. на загальну суму 57 023 196,24 грн; в квітні 2018 року - 18 258,042 тис. куб.м. на загальну суму 13 019 809,75 грн; в травні 2018 року - 9  239,174  тис. куб.м. на загальну суму 6 588 454,98 грн; в червні 2018 року - 9  523,348 тис. куб.м. на загальну суму 6 791 099,46 грн; в липні 2018 року -9  612,496 тис. куб.м. на загальну суму 6 854 670,90 грн; в серпні 2018 року 8  954,683 тис. куб.м. на загальну суму 6 385 584,45 грн.
7.17.          Відповідач за період січень 2016 року - серпень 2018 року визначив об`єм споживання населенням природного газу, що обліковується лічильниками газу з приведенням його до стандартних умов відповідно до Методики  №  116.
7.18.          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018 у цій справі призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлені такі питання:
1) Чи підтверджується документально та за даними бухгалтерського обліку розбіжність, що виникла за період з 01.01.2016 по 31.08.2018, між обсягом спожитого газу, приведеного до стандартних умов, та обсягом газу, визначеним за робочими умовами лічильників, на який фактично було виставлено квитанції населенню?
2) Чи підтверджується застосування Відповідачем розмірів норм споживання природного газу населенням, встановлених постановою Уряду № 203 від 23.03.2016, чи постановою Уряду від 08.06.1996 № 619 зі змінами, внесеними постановою Уряду № 237 від 29.04.2015 року?
7.19.          За висновком судового експерта № 1294/19-71, виготовленому за результатами проведення судово-економічної експертизи у цій справі, надано такі відповіді на поставлені питання: 
1) Об`єм природного газу, що був розподілений Відповідачем на користь Позивача за актами наданих послуг з розподілу природного газу за січень 2016 рок - серпень 2018, документально підтверджується у розмірі 1  264  896 748 куб.м. (в тому числі втрати від неприведення об`єму газу до стандартних умов та втрати через невідповідність норм споживання населення - 26 848 560 куб.м.); за наданими документами вартість послуг Відповідача з розподілу 1  264  896  748 куб.м. природного газу становить 1  080 360 182,84 грн (в тому числі вартість втрат від неприведення об`єму газу до стандартних умов по актах 17 638 933,08 грн з ПДВ та втрат через невідповідність норм споживання населення по актах 5 296 364,89 грн з ПДВ). Питання в частині того, чи є втрати від неприведення об`єму газу до стандартних умов та втрати через невідповідність норм споживання, що застосовуються для населення, розбіжністю, що виникла між обсягом спожитого газу, приведеного до стандартних умов, та обсягом газу, визначеним за робочими умовами лічильників, на яких фактично було виставлено квитанції населенню, виходить за межі компетенції експерта-економіста.
2) оскільки на дослідження не надано детального розрахунку пооб`єктних нарахувань за спожитий газ із застосуванням норм споживання природного газу населенням (з первинними документами, що підтверджують вказані нарахування), то вирішити питання, чи підтверджується застосування Відповідачем в період з 01.01.2016 по 31.08.2018 розмірів норм споживання природного газу населенням, встановлених постановою Уряду № 203 від 23.03.2016, чи постановою Уряду від 08.06.1996 № 619 зі змінами, внесеними Уряду № 237 від 29.03.2015, не видається за можливе.

8.          Позиція Верховного Суду
8.1.          Правовідносини сторін у цій справі виникли з Договору, за яким Відповідач (газорозподільне підприємство) зобов`язався надати Позивачу (замовник) послугу з розподілу природного газу до меж балансової належності споживачів замовника, а Позивач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.
8.2.          Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІХ якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.
8.3.          Відповідно до абзацу першого пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з порядком (методикою), затвердженим (затвердженою) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовій галузі.
8.4.          Згідно з пунктом 1 глави 4 ІХ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.
8.5.          Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 глави 4 ІХ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
8.6.          Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 26.01.2017 № 84 (далі - Постанова № 84) абзац другий пункту 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРС доповнено, а саме: "Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу". 
Також Кодекс ГРС доповнено новим розділом XV, пунктом 6 глави 1 якого передбачено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26.02.2004 № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.03.2004 за № 346/8945 (далі - Методика № 116). Наведена редакція Кодексу ГРС діє з 15.03.2017.
8.7.          Суди у цій справі встановили, зокрема, що за період з січня 2016 року по серпень 2018 року Відповідач розподілив природний газ населенню та релігійним організаціям в обсязі 1  264  896  748  куб.м. на загальну суму 1  080  360 182,84 грн з ПДВ; визначення об`єму споживання населенням природного газу, що обліковується лічильниками газу з приведенням його до стандартних умов, Відповідач у спірному періоді здійснював відповідно до Методики № 116.
8.8.          Обґрунтовуючи застосування у спірних правовідносинах Методики № 116, суди вказали такі правові підстави: 1) Методика № 116 - єдиний документ, яким врегульований порядок приведення до стандартних умов, 2) терміни та визначення Методики № 116 містять в собі поняття "побутовий лічильник газу", який встановлюється у фізичних осіб; 3) коефіцієнти коригування показів лічильника, визначені в Методиці № 116, повністю співпадають з коефіцієнтами, визначеними в Методиці визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595; 4)  законом встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому врегульовано, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 116.
8.9.          Здійснивши аналіз вищевказаних положень кодексу ГРС, Суд доходить висновку, що спірні правовідносини з 01.01.2016 (початок спірного періоду) по 15.03.2017 (дата набрання чинності Кодексом ГРС в редакції Постанови № 84) не були врегульовані в частині визначення конкретної методики, за якою має здійснюватися приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов. 
8.10.          Абзац перший пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначав, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з порядком (методикою), затвердженим (затвердженою) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовій галузі, проте не конкретизував, за якою саме методикою.
8.11.          Тобто спірні правовідносини в період з 01.01.2016 до 15.03.2017 потребували нормативного регулювання в частині визначення конкретної методики, за якою об`єм природного газу має бути приведений до стандартних умов, та були врегульовані відповідними нормами права лише з набранням чинності Кодексом ГРС в редакції Постанови № 84 (з 15.03.2017), пунктом 6 глави 1 розділу XV якого передбачено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов необхідно визначати за додатками до Методики № 116.
8.12.          Оскільки правовідносини, які склались між сторонами у цій справі (див.  підпункт 8.1 цієї постанови) були подібними протягом усього спірного періоду (з 01.01.2016 до 31.08.2018); в період з 01.01.2016 до 15.03.2017 ці відносини не були врегульовані в частині визначення конкретної методики, за якою об`єм природного газу має бути приведений до стандартних умов, а з 15.03.2017 набрала чинності редакція Кодексу ГРС, що прямо передбачала застосування Методики № 116 для їх регулювання, Суд доходить висновку, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 116 протягом усього спірного періоду з 01.01.2016 до 31.08.2018, який виник у правовідносинах сторін у цій справі.
8.13.          За результатами проведення судової експертизи у цій справі суди встановили, що об`єм природного газу, який був розподілений Відповідачем на користь Позивача за актами наданих послуг з розподілу природного газу за січень 2016 рок - серпень 2018, документально підтверджується у розмірі 1 264 896 748 куб.м. (в тому числі втрати від неприведення об`єму газу до стандартних умов та втрати через невідповідність норм споживання населення - 26 848 560 куб.м); за наданими документами вартість послуг Відповідача з розподілу 1 264 896 748 куб.м. природного газу становить 1 080 360 182,84 грн (в тому числі вартість втрат від неприведення об`єму газу до стандартних умов по актах 17 638 933,08 грн з ПДВ та втрат через невідповідність норм споживання населення по актах 5  296 364,89 грн з ПДВ).
8.14.          Відмовляючи у задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що Позивач не довів порушення своїх майнових прав та неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, зокрема, в частині здійснення обліку природного газу, спожитого побутовими споживачами.
8.15.          Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.16.          Частиною першою статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.17.          Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
8.18.          Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до власної правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від  26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі 915/641/18, від 13.01.2020 у справі № 908/510/19, від  04.02.2020 у справі № 918/104/18.
8.19.          Виходячи з визначених частиною другою статті 300 ГПК України меж розгляду справи судом касаційної інстанції, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8.20.          Ураховуючи, що суди попередніх інстанцій встановили, що об`єм природного газу, який був розподілений Відповідачем на користь Позивача за актами наданих послуг з розподілу природного газу за січень 2016 рок - серпень 2018, документально підтверджується у розмірі 1 264 896 748 куб.м. на суму 1 080 360 182,84 грн, а також не встановили обставин неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, зокрема, в частині здійснення обліку природного газу, спожитого побутовими споживачами, Суд доходить висновку, що суди першої та апеляційної інстанції повно встановили всі істотні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, надали їм належну правову оцінку та правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. За наведених мотивів Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим відхиляє доводи Скаржника про неправильне застосування судами положень Кодексу ГРС як такі, що не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду.
8.21.          Решта доводів касаційної скарги не спростовують наведених вище висновків, з яких виходить Суд у цій постанові.
8.22.          З огляду на викладене, підстави для зміни чи скасування прийнятих у справі судових рішень відсутні, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає. 

9.          Судові витрати
9.1.          Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 у справі №  909/813/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      К. М. Пільков
Судді                                                                                          В. А. Зуєв
                                                                                                    Ю. Я. Чумак