ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 липня 2020 року           справа №200/1579/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року (повний текст складено 03 квітня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/1579/20-а (суддя І інстанції – Михайлик А.С.) за позовом Комунального підприємства "ДОНЕЦЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

                                                              У С Т А Н О В И В:

11 лютого 2020 року Комунальне підприємство "ДОНЕЦЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ" звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.10.2019 № 000422504.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що своєчасно сплачує податкові зобов`язання, на підтвердження чого має відповідні платіжні доручення. Крім цього, підприємство здійснює діяльність на території Донецької області та згідно приписів Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” звільняється від відповідальності за порушення строків сплати податкових зобов`язань через настання форс-мажорних обставин, про що позивачу видано Торгово-промисловою палатою України відповідний сертифікат від 20.08.2014.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року у справі № 200/1579/20-а позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.10.2019 № 000422504 про застосування до Комунального підприємства "ДОНЕЦЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ" штрафних санкцій в сумі 3013,76 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Також, в апеляційній скарзі зазначено, що в ході проведеної контролюючим органом перевірки встановлено несвоєчасну сплату позивачем грошового зобов`язання з податку на додану вартість за квітень та травень 2019 року, що стало підставою застосування штрафних санкцій на підставі статті 126 Податкового кодексу України.
Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, Комунальне підприємство "ДОНЕЦЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ", є юридичною особою, зареєстрований та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 34850326. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням підприємства позивача є: 84301, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Танкістів, будинок 176.
Відповідачем, Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку позивача з питань повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість за період з 30.05.2019 по 10.07.2019, за наслідком якої складено акт від 30.08.2019 № 15/05-99-52-04/34850326.
Згідно висновків акту в ході перевірки встановлено порушення платником пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України через  несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а саме:  узгоджені податкові зобов`язання за квітень 2019 року в загальній сумі 124  745 грн. прострочено в частині сплати зобов`язань в сумі  15  068,76 грн. на 25 днів (строк сплати – 30.05.2019, фактична сплата – 24.06.2019, № платіжного документа 150722080); узгоджені податкові зобов`язання за травень 2019 року в загальній сумі 117 481 грн. прострочено в частині сплати зобов`язань  в сумі  15  068,76 грн. на 10 днів (строк сплати – 30.06.2019, фактична сплата – 10.07.2019, № платіжного документа 351).
11.10.2019 на підставі акту перевірки від 30.08.2019 № 15/05-99-52-04/34850326 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 000422504, яким до позивача за порушення строків сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 10, 25 календарних днів сплати застосовані штрафні санкції в сумі 3013,76 грн.
Податкове повідомлення-рішення від 11.10.2019 № 000422504 оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку, за наслідком  розгляду наданої скарги  рішенням ДПС України від 24.12.2019 № 14367/6/99-00-08-05-05 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача – без задоволення.
З матеріалів справи вбачається, що за податковою декларацією від 16.05.2019 за квітень 2019 року сума зобов`язань позивача становила 124  745 грн. (строк сплати 30.05.2019), а за податковою декларацією від 18.06.2019 за травень 2019 року - 117 481 грн. (строк сплати 30.06.2019).
Позивач на підтвердження своєчасності та повноти сплати цих зобов`язань надав суду платіжні доручення від 16.05.2019 № 231 на суму 124  747,00 грн. та від 24.06.2019 № 320 на суму 137  481,00 грн.
З інтегрованої картки позивача вбачається, що станом на 23.05.2019 за позивачем обліковувалась переплата з податку на додану вартість у сумі 147  021,15 грн.
24.05.2019 у картці відображено зменшення переплати у зв`язку зі спрямуванням коштів на оплату боргу, що виник за податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2019 № 0032044403. Після цього за позивачем у його інтегрованій картці обліковувалась переплата з податку на додану вартість у сумі 109 934,75 грн.
Також 24.05.2019 у картці відображено зменшення переплати у зв`язку зі спрямуванням коштів на оплату боргу, що виник за податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2019 № 0032064403, що призвело до зменшення переплати до суми у розмірі 109 676,24 грн., яка обліковувалась також і станом на час настання строку оплати зобов`язань з податку на додану вартість за декларацією за квітень 2019 року у сумі 124  745 грн. – 30.05.2019.
Після спрямування переплати в рахунок оплати зобов`язань за квітень 2019 року у інтегрованій картці позивача відображено виникнення за ним недоїмки у сумі 15068,76 грн.
24.06.2019 у інтегрованій картці позивача відображено погашення недоїмки у сумі 15068,76 грн. за рахунок сплачених коштів та виникнення переплати, а також нарахування штрафу у сумі 1506,88 грн. за несвоєчасну сплату зобов`язань, після чого переплата, яка обліковувалась за позивачем 24.06.2019 по 30.06.2019 складала 102 412,24 грн.
30.06.2019 у інтегрованій картці позивача відображено настання строку оплати зобов`язань з податку на додану вартість за декларацією за травень 2019 року у сумі 117 481 грн. та зарахування коштів, які обліковувались як переплата в рахунок їх сплати, а також виникнення недоїмки у сумі 15 068,76 грн.
10.07.2019 у інтегрованій картці позивача відображено погашення недоїмки у сумі 15 068,76 грн. та нарахування штрафу у сумі 1506,88 грн.
На теперішній час триває оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 26.04.2019 № 0032064403 про накладення штрафу на суму 37  086,40 грн., на оплату якого 24.05.2019 у інтегрованій картці позивача відображено спрямування коштів за рахунок наявної переплати. Справі за позов підприємства про його оскарження присвоєно номер 200/10043/19-а. З наявних в матеріалах справи документів, долучених зі справи  № 200/10043/19-а, вбачається, що податкове-повідомлення рішення від 26.04.2019 № 0032064403 оскаржувалось позивачем в адміністративному  порядку. Надану позивачем скаргу № 275 від 22.05.2019 рішенням ДФС України № 34584/6/99-99-1208-0525 від  22.07.2019 ДФС України залишено без задоволення, а податкове-повідомлення рішення від 26.04.2019 № 0032064403 – без змін. У серпні 2019 року підприємство звернулось до суду із позовом про оскарження податкового-повідомлення рішення від 26.04.2019 № 0032064403 (справа № 200/10043/19-а).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4  п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт є документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.
Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1. статті 49 ПК України).
Справляння податку на додану вартість здійснюється відповідно до положень розділу V ПК України.
Згідно з пунктом 202.1 ст. 202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання. 
За приписами п.п. 203.1, 203.2. ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Враховуючи наведене 30.05.2019  настав строк сплати зобов`язань з податку на додану вартість, відображених позивачем у декларації за квітень 2019 року, а 30.06.2019 – за травень 2019 року.
Згідно з пунктом   113.3   статті   113   вказаного Кодексу штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту   126.1   статті   126 ПК України   у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Спірним податковим-повідомленням рішенням до позивача застосовано штраф у розмірі 10 відсотків погашеної суми боргу через сплату зобов`язань за квітень 2019 року в частині суми 15  068,76 грн., строк сплати яких настав 30.05.2019 із простроченням, а саме -  24.06.2019, та через сплату зобов`язань за травень 2019 року в частині суми 15  068,76 грн., строк сплати яких настав 30.06.2019 також із простроченням, а саме - 10.07.2019.
Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем при цьому Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” та неможливість притягнення його до відповідальності через наявність сертифікату (висновку) про настання обставин непереборної сили то в цій частині рішення суду  позивачем не оскаржується , а тому з урахуванням частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційним судом не переглядаються.
Суд зазначає, що недоїмка у сумі 15  068,76 грн. через сплату не в повному обсязі зобов`язань за квітень 2019 року, а в подальшому недоїмка у сумі 15  068,76 грн. - через сплату не в повному обсязі зобов`язань і за травень 2019 року, виникла у зв`язку зі спрямуванням відповідачем 24.05.2019 частини переплати, яка обліковувалась за позивачем у інтегрованій картці в рахунок сплати визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 26.04.2019 № 0032044403 штрафу у сумі 37  086,40 грн., правомірність якого є предметом спору по справі № 200/10043/19а.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у  підпунктах  54.3.1 - 54.3.6  пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з п.п. 56.1-56.3 ст. 56 цього Кодексу рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із  скаргою  про перегляд цього рішення.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог  пункту 44.6 статті 44  цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з п. 56.7 вказаної статті у разі порушення платником податків вимог  пунктів 56.3  і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.
Таким чином, умовою розгляду скарги на рішення контролюючого органу є вчасне подання скарги.
Враховуючи наведене та встановлені в ході розгляду справи обставини в суду достатньо підстав вважати, що скарга на податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 № 0032044403 була подана позивачем вчасно. Станом на 24.05.2019 вона не була розглянута.
Відповідно до п.п. 56.15, 56.17, 56.18 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених  пунктом 56.3  цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
З урахуванням строків давності, визначених  статтею 102  цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Враховуючи наведене вище, станом на 24.05.2019 зобов`язання, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 26.04.2019 № 0032044403 про накладення штрафу на суму 37  086,40 грн. не були узгоджені, а отже зменшення переплати, що обліковувалась за позивачем шляхом її спрямування на сплату вказаного штрафу здійснено відповідачем протиправно.
Оскільки  безпідставне зменшення 24.05.2019 переплати на 37  086,40 грн. призвело до виникнення за позивачем 30.05.2019 недоїмки у сумі 15  068,76 грн., а потім, відповідно, 30.06.2019 недоїмки також у сумі 15  068,76 грн., суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно застосовано до позивача штраф за несвоєчасну сплату цих сум у загальному розмірі 3013,76 грн.
Враховуючи наведене податкове повідомлення-рішення від 11.10.2019 № 000422504 є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги – задоволенню повністю.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року у справі № 200/1579/20-а - залишити без задоволення.     
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року у справі № 200/1579/20-а - залишити без змін.            
Повне судове рішення складено 30 липня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                    І.В. Сіваченко