КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 755/9280/20                               Головуючий у 1 інстанції: Галаган В.І.
Провадження № 22-ц/824/10154/2020                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 вересня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,-
 
в с т а н о в и в:
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 рокупозовну заяву  ОСОБА_1 повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та   направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, суд безпідставно повернув його позовну заяву про визначення місця проживання дитини, з підстав ненадання доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, позивачем не здійснено заходів обов`язкового досудового врегулювання спору шляхом  отримання рішення Комісії з питань захисту прав дитини за місцем проживання дитини для розв`язання спору  та можливості його урегулювання відповідно до обов`язкової процедури урегулювання таких спорів, встановленої Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дітей, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, та   ст. 19 СК України.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Пунктом 7 ч. 4  ст. 185 ЦПК України визначено, що крім того, заява повертається також коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Відповідно до положень вказаної норми суд повертає позовну заяву, якщо позивачем не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, лише у випадках, коли обов`язковість процедури досудового врегулювання спору визначена законом.
Разом з тим, законом не визначено обов`язкової процедури досудового врегулювання спору між батьками щодо місця проживання дитини.  
Згідно з ст. 19 СК України попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування є правом, а не обов`язком особи. Кожен з батьків вправі звернутися до суду для вирішення спору щодо місця проживання дитини безпосередньо, при цьому, орган опіки та піклування залучається до участі в справі.   
Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дітей, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, не є законом, а є підзаконним нормативно-правовим актом. Вказаний Порядок врегульовує виключно механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для  повернення позовної заяви   ОСОБА_1 через ненадання позивачем доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору.
Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року. 

Суддя-доповідач                                                             Шебуєва В.А.
 
        Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.