ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ

справа № П/811/119/16
адміністративне провадження № К/9901/12363/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача - Калашнікової О.В., 
суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії  та стягнення коштів, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Національної поліції України на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адмініративного суду від 16 червня 2016 року, (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Коршуна А.О., суддів: Чередниченко В.Є., Яковенко О.М.) у справі № П/811/119/16

І. СУТЬ СПОРУ
1.  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України (далі - НП України, перший відповідач), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - Департамент внутрішньої безпеки НП України, другий відповідач), в якому просив: 
-визнати протиправним та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії НП України від 21 січня 2016 року про невідповідність позивача займаній посаді та про подальше звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність;
-визнати протиправним та скасувати рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії НП України від 06 лютого 2016 року про відхилення скарги ОСОБА_1 від 28 січня 2016 року на рішення Центральної атестаційної комісії НП України від 21 січня 2016 року;
-скасувати наказ НП України від 18 лютого 2016 року №110 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за пп.5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;
-поновити ОСОБА_1 з 25 лютого 2016 року на службі в поліції на посаді-старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки НП України;
-стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки НП України на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу;
-визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки НП України, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів, а також у непродовженні позивачу, після його одужання, додаткової відпустки на 8 календарних днів, як поліцейському, який захворів під час відпустки;
-визнати протиправною бездіяльність НП України, яка полягає у незазначені в наказі від 18 лютого 2016 року №110 о/с «По особовому складу» про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за 22 календарних дні невикористаної в році звільнення додаткової відпустки;
-зобов`язати НП України внести зміни до наказу від 18 лютого 2016 року №110 о/с «По особовому складу» щодо виплати позивачу грошової компенсації за 22 календарних дні невикористаної в році звільнення додаткової відпустки;
-стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки НП України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 22 календарних дні невикористаної в році звільнення додаткової відпустки.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказ про звільнення позивача видано протиправно, оскільки при проведенні атестації ОСОБА_1 істотно порушено вимоги Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України №1465 від 17.11.2015 року (далі - Інструкція 1465), Закон України «Про Національну поліцію» та положення частини 2 статті 19, статті 43 Конституції України.
3. У відзивах на позовну заяву відповідачі, посилаючись на законність та обґрунтованість своїх дій та прийняття відповідних рішень, просили в задоволенні позовних вимог відмовити.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
4. Позивач ОСОБА_1 з 01 липня 1997 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.
5. Наказом НП України № 13о/с        від 07 листопада 2015 року позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки НП України та присвоєно спеціальне звання «підполковник поліції» без проведення конкурсу.
6. Наказом НП України №210о/с від 20 листопада 2015 року призначено проведення атестування поліцейських апарату НП України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві.
7. Відповідно до протоколу ОП №15.00002114.0015167 від 21 січня 2016 року Центральною атестаційною комісією було прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та наявність підстав для звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
8. Згідно з додатком до даного протоколу, комісією зазначено, що у позивача незрозуміла мотивація щодо подальшої роботи, низький професійний рівень/потенціал, не знання законодавчої бази, низька гнучкість до змін і готовність прийняти нові стандарти і цінності поліції, небачення корупційних ризиків на своїй посаді і в своєму підрозділі, обізнаність щодо існування негативної інформації щодо себе в Інтернеті та маніпуляція цим.
9. ОСОБА_1 дане рішення оскаржено до Центральної апеляційної атестаційної комісії, однак, 06 лютого 2016 року апеляційна атестаційна комісія відхилила скаргу позивача.
10. 18 лютого 2016 року керівником НП України наказом №110о/с звільнено позивача зі служби в поліції за пп.5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; підстава: атестаційний лист ОСОБА_1 від 21 січня 2016 року.
11. Згідно зі змістом атестаційного листа ОСОБА_1 , копія якого безпосередньо надана другим відповідачем, судами також  встановлено, що за період служби позивач дотримувався вимог присяги, керувався інтересами служби, належним чином виконував покладені на нього обов`язки, характеризується виключно позитивно. Висновок прямого керівника «займаній посаді відповідає».
12. Відповідно до копії довідки про оперативно-службову діяльність позивача, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 в службовій діяльності порушень дисципліни і законності не допускає, доручену ділянку роботи забезпечує на належному рівні, при цьому проявляючи наполегливість та працелюбність; зазначено, що за матеріалами, зібраними старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_1., органами прокуратури Кіровоградської області за період 2014-2015 року розпочато 14 кримінальних проваджень, за якими 8 працівникам ОВС оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. Впродовж 2014-2015 років чотири рази перебував у службових відрядженнях в складі сил та засобів, які залучались та брали участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, має статус учасника бойових дій.
13. Судами встановлено, що достовірність інформації з мережі «Інтернет» («Народний контроль Кіровоградщини», «ord-ua.com») про причетність позивача до певних негативних подій (корупційних діянь) атестаційною комісією не перевірялась, а сприйнята як достовірна.
14. Крім того, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 14 липня 2015 року.
15. 11 лютого 2016 року позивачем було подано рапорт про надання додаткової оплачуваної відпустки з 12 лютого 2016 року, як учаснику бойових дій, але вказаний рапорт розглянуто вже після звільнення позивача, та проставлено резолюцію про те, що відпустка не надана у зв`язку із прийняттям 18 лютого 2016 року наказу про звільнення ОСОБА_1 

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
16. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року закрито провадження у справі № П/811/119/16 в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 21 січня 2016 року та Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України від 06 лютого 2016 року, прийнятих щодо ОСОБА_1 
17. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адмініративного суду від 16 червня 2016 року,  позов задоволено частково, а саме:
17.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 18 лютого 2016 року № 110 о/с «По особовому складу»        в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України зі служби в поліції через службову невідповідність за підпунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України».
17.2. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 25 лютого 2016 року.
17.3. Стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України        на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 лютого 2016 року по 01 квітня 2016 року включно в сумі 9 374,30 грн. 
17.4. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо несвоєчасного розгляду рапорту підполковника поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України        від 11 лютого 2016 року про надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів, як особі, що має статус учасника бойових дій. 
17.5. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України        та стягнення грошового забезпечення в сумі 7 571,55 грн. 
17.6. В задоволені решти позовних вимог    відмовлено.
17.7. Зобов`язано Національну поліцію України подати до 21 квітня 2016 року звіт про виконання        даної постанови суду в частині поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки НП України.
18. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Законом України «Про Національну поліцію» передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції, а вимог про проведення атестації колишніх працівників поліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження  служби в поліції, крім випадків, визначених статтею 57 вказаним Законом не передбачено.
18.1. Судом першої інстанції на підставі встановлених обставин справи зазначено, що першим відповідачем мету проведення атестації, яка визначена в частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», помилково розцінено як додаткову самостійну підставу для її проведення, що не узгоджується з подальшим змістом статті 57 цього Закону.
18.2. Суди попередніх інстанцій, враховуючи вимоги Закону України «Про Національну поліцію» та положення Інструкції №1465, зазначили, що висновок Центральної атестаційної комісії щодо позивача, викладений в протоколі №15.00002114.0015167 від 21 січня 2016 року з рішенням про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, є необґрунтованим та безпідставним.
18.3. Також суди попередніх інстанцій, враховуючи положення Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100), дійшли висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 26 днів у розмірі 9347, 30 грн.

IV. Касаційне оскарження
19. Національна поліція України, уважаючи, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог щодо неї прийняті з порушенням вимог матеріального та процесуального права, подала касаційну скаргу.
19.1. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог щодо першого відповідача та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову до НП України.
19.2. В касаційній скарзі НП України звертає увагу на те, що нормативно-правовм актом, що регулює діяльність НП України, чітко визначено право голови НПУ призначати атестування поліцейських, які призначаються на посади її наказами.
19.3. Скаржник зазначає, що атестування позивача було проведене у межах наданих повноважень атестаційними комісіями та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17 листопада 2015 року №1465, що спростовує висновки судів про необґрунтованість та безпідставність проведення атестування позивача.
20. Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України ухвалою від 08 вересня 2016 року відкрив касаційне провадження за названою касаційною скаргою.
21. 31 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 КАС України та визначено колегію суддів у складі: суддя-доповідач Бевзенком В.М., судді: Шарапа В.М., данилевич Н.А.
22. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка В. М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від  16.04.2020 №5), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, згідно з наказом голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Смоковича М. І. від 27.03.2020 № 17-К, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, адміністративна справа №П/811/119/16 (касаційне провадження К/9901/12363/18) передано на розгляд суддів: Калашнікова О.В. (суддя-доповідач), судді: Білак М.В., Губська О.А.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування (на час виникнення спірних правовідносин)
23. Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Правові засади організації та діяльності НП України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в НП України визначено Законом України «Про Національну поліцію».
25. Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у пункті 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» ЗаконуУкраїни «Про Національну поліцію».
26. Так, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
27. Водночас, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
28. Інститут атестування поліцейських передбачено Законом України «Про Національну поліцію», відповідно до частини першої статті 57 якого атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.
29. Частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
30. Приписами п.10 Інструкції №1465 передбачено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.
31. Згідно з п.11 Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.
32. Відповідно до п.16 Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій): 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).
33. Згідно із пп. 5 частини  1    статті 77 ЗаконуУкраїни «Про Національену поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

VI. Позиція Верховного Суду
34. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX).
35. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №460-IX касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
36. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
37. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
38. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
39. Враховуючи вимоги першого відповідача, викладені ним в касаційній скарзі, перегляд в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень буде здійснюватися Верховним Судом лише в частині щодо задоволення позовних вимог стосовно Національної поліції України.
40. Згідно приписів частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться за таких умов: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
41. При цьому, наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність, а тому відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту першого розділу ІV Інструкції №1465 слід включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію»).
42. Отже, кожна із зазначених у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстав проведення атестування повинна бути пов`язана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як-то неналежне виконання службових обов`язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.
43. Атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі, на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар`єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам зазначеного Закону.
44. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що атестацію позивача проведено в порядку атестування усіх поліцейських атестаційною комісією з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри, що, на думку першого відповідача, відповідає приписам частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію»; при цьому першим відповідачем підтверджено, що підставою проведення атестації ОСОБА_1 не було призначення його на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду.
45. Слід зауважити, що приписи частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» не є самостійною підставою проведення атестування, оскільки цю норму необхідно застосовувати у системному взаємозв`язку з нормами частини другої статті 57 цього ж Закону, в якій наведений вичерпний перелік підстав для проведення атестування, за відсутності яких проведення атестації є протиправним.
46. Колегія суддів зауважує, що атестування поліцейського після прийняття його на службу в поліцію,        окремо від вирішення питань, перелічених у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію»  (призначення на вищу посаду, переведення на нижчу посаду, звільнення через службову невідповідність) не відповідає меті та завданням атестування поліцейських і суперечить вимогам зазначеного Закону.
47. Передбачені частиною четвертою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» повноваження керівника поліції та/або керівників органів (закладів, установ) поліції приймати рішення про проведення атестування поліцейських теж можуть реалізовуватись останніми виключно з підстав і з метою, визначених частинами 1-2 статті 57 Закону.
48. Щодо висновків атестаційної комісії на невідповідність позивача займаній посаді, колегія суддів зазначає, що для висновку про службову невідповідність поліцейського повинні бути об`єктивно встановлені факти, що свідчать про неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, систематичне порушення дисципліни, вчинення ганебних вчинків, злочинів, корупційних правопорушень, порушення присяги, критично низький рівень теоретичних знань чи професійних навичок, тощо.
49. Водночас, атестаційний лист ОСОБА_1 не містить негативної інформації стосовно нього; безпосередній керівник характеризує його виключно позитивно, в тому числі за його ділові та особисті риси, а згідно висновку прямого керівника ОСОБА_1 в атестаційному листі зазначено: «займаній посаді відповідає» (том 1, а.с.196).
50. Крім того, судами встановлено та матеріали справи підтверджено, що членами атестаційної комісії під час проведення атестації позивача було досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».
51. Вказані ж документи не містять будь-яких фактів щодо недбалого відношення позивача до службових обов`язків, навпаки, він характеризується виключно з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов`язків.
52. Аналізуючи вище приведені докази, колегія суддів вважає, що атестаційною комісією необґрунтовано не враховано позитивну характеристику позивача, попередню службову діяльність, показники        професійної підготовки, сумлінне ставлення його до виконання службових обовязків, що не може свідчити про всебічний розгляд всіх зібраних матеріалів відносно ОСОБА_1 
53. Також суди попередніх інстанцій, обґрунтовуючи неправомірність висновку атестаційної комісії на невідповідність займаній посаді, який став підставою для звільнення позивача із служби в поліції, вірно звернули увагу на те, що таки факти як низька гнучкість до змін і готовність прийняти нові стандарти і цінності поліції, небачення корупційних ризиків на своїй посаді і в своєму підрозділі, обізнаність щодо існування негативної інформації щодо себе в Інтернеті та маніпуляція цим у сукупності свідчать лише про припущення атестаційної комісії, які не підтверджені зібраними по справі доказами та протирічить висновкам, які мястяться в довідці про результати оперативно-службової діяльності позивача, не узгоджуються із змістом атестаційного листа   ОСОБА_1 
54. На думку колегії суддів, обґрунтованим є урахування судами попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень наявність прохідної кількості балів при проведенні тестування позивача, що свідчить про відповідне знання ним законодавчої бази та щодо загальних здібностей та навичок.
55. Докази, які б спростували наведені у атестаційному листі факти про достатню кваліфікацію і професійні навики позивача, відсутні.
56. Даний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №802/1488/16-а, 21 березня 2019 року у справі №814/1863/16.
57. За таких обставин, враховуючи незаконність проведення атестації позивача та безпідставність рішення першого відповідача, а також те, що під час проведення атестування відносно ОСОБА_1 атестаційною комісією порушені принципи об`єктивності, обґрунтованості, комплексності атестування працівників поліції, колегія суддів  погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що звільнення позивача через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» відбулось незаконно, у зв`язку з чим наказ від 18 лютого 2016 року №110 «По особовому складу»  в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) є протиправним та підлягає скасуванню.
58. Також, колегія судів критично оцінює доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій перебрали на себе повноваження атестаційної комісії та прийняли рішення, прийняття якого належить до її виключних повноважень. Так, норми Закону України «Про Національну поліцію» та положення Інструкції №1465 наділяють повноваження приймати рішення за наслідками атестації поліцейських лише атестаційні комісії. Разом з тим, атестаційна комісія повинна мотивувати своє рішення (висновок). 
59. Зважаючи на те, що пункт 3 частини 3 статті 2 КАС України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, то суди мають право і зобов`язані перевіряти обґрунтованість оскаржуваного рішення атестаційної комісії.
60. Крім цього, колегія суддів критично ставиться до доводів скаржника в частині використання першим відповідачем результатів по тесту Midot IntegriTEST, які були вразовані атестаційною комісією у розрізі критеріїв, передбачених пунктом 16 розділу IV Інструкції №1465 під час атестуваня ОСОБА_1 , оскільки висновок суду першої інстанції про те, що ані вимогами Закону України «Про Національну поліцію», ані положеннями Інструкції №1465 не передбачено використання під час атестації результатів вказаного тесту, є вірним. 
61.Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
62. Згідно статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
63. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

VII. Судові витрати
64. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адмініративного суду від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                    О.В. Калашнікова
                                                                                                           М.В. Білак
                                                                                                  О.А. Губська