Дата документу 23.09.2020 Справа № 335/13427/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/13427/19	Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І. Повний текст рішення складено 07.05.2020 року.	
Пр. № 22-ц/807/2224/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права на реєстрацію місця проживання

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, якій у подальшому уточнила (а.с. 42-51) та в якому просила визнати її право зареєструвати її чоловіка ОСОБА_5 у належну їй та її сину ОСОБА_6 приватну житлову площу, будинку садибного типу АДРЕСА_1 , яка пройшла державну реєстрацію, за згодою сина ОСОБА_6 , співвласника приватної житлової площі.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що позивачу та її сину ОСОБА_6 на праві власності належить по Ѕ частини кожному квартири АДРЕСА_2 . Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_3 . 07.10.2019 року позивач звернулася до Управління державної реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району м. Запоріжжя із заявою про реєстрацію її чоловіка – ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , яка була переадресована Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, та листом від 18.10.2019 року Департаментом відмовлено позивачу у реєстрації її чоловіка з посиланням на відсутність згоди на реєстрацію усіма співвласниками житла.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Рибалко Н.І. (а.с. 35).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 60) відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року (а.с. 148-149) позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.
Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім позивача ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 155-160) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати на загальну суму 2870,40 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 162).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 червня 2020 року (а.с. 163), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 165), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 18 суддів замість 40 суддів за штатом), а також відпуски судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08. 2020 року включно (а.с. 193).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, чинній з 02.04.2020 року по 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
Відповідачі подали апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 186-191).
Позивач надала письмові пояснення апеляційному суду (а 194-206).
У судове засідання 23 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи всі учасники цієї справи, не з`явились, окрім позивача  ОСОБА_1 , про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
Навпаки, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 у своєму відзиві (а.с. 186-187) просили розглядати дану справу за їх відсутністю.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву відповідачів задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю позивача ОСОБА_1 .
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача  ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право …змінити рішення (п.2).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, правильно керувався ст.ст. 2 -3, 10-13, 81 - 82, 137, 141, 263-265 ЦПК України.
Проте, правове обґрунтування відмови у задоволенні позову позивача (мотивувальна частина рішення) у цій справі підлягає зміні з таких підстав.
Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що квартира  АДРЕСА_2 належала на праві власності в рівних долях позивачу ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_6 (свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 03.05.1999 року, копія а.с. 13).
Квартира  АДРЕСА_3 належить на праві власності в рівних долях відповідачам у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 22.10.2005 року, копія а.с. 110-113).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком позивачки ОСОБА_1 (свідоцтво про одруження НОМЕР_3 від 06.08.2004 року, копія а.с. 32).
На звернення позивачки від 07.10.2019 року до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо реєстрації місця проживання її чоловіка за адресою: АДРЕСА_4 листом від 18.10.2019 року Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради відмовлено у реєстрації місця проживання чоловіка з такої підстави (а.с. 26): 
«Відповідно до п. 18 Правил у разі відсутності документа, що підтверджує право на проживання в житлі (свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи), реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за його згодою.
Під час розгляду Вашого звернення було встановлено, що Вам та Вашому сину належить лише частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а згода на реєстрацію місця проживання Вашого чоловіка повинна бути надана усіма співвласниками вищезазначеного житла.
Таким чином, у Департаменту відсутні законні підстави для реєстрації місця проживання Вашого чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 ».
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.
Ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).
Проте, суд першої інстанції при вищевикладених правильно встановлених фактичних обставинах цієї справи помилково дійшов висновку про таке: «…відповідачі не є співвласниками квартири  АДРЕСА_2 , позивач зверталася до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію її чоловіка саме в квартиру АДРЕСА_5 , яка є місцем її реєстрації та реєстрації їх сина, доказів про порушення прав позивача з боку відповідачів матеріали справи не містять, на думку суду реєстрація місця проживання чоловіка позивачки в квартиру АДРЕСА_2 не потребує згоди відповідачів, які не є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , тому підстави для задоволення позовних вимог у обраний позивачем спосіб відсутні».
Оскільки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_6 вже не є співвласниками квартири       АДРЕСА_6 по 1/10 частині кожний, на якій отримали новий правовстановлюючий документ: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2012 року, видане на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району 27.09.2012 року № 767 р від 19.10.2012 року (копія а.с. 14), та перереєстрували за собою право власності на цей будинок на підставі цього свідоцтва у ОП «ЗМБТІ 30.10.2012 року (витяг, копія а.с. 15).
Те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як співвласники по 1/3 частині квартири АДРЕСА_3 (а.с. 110-113), не перереєстрували своє право власності на іншу частину вказаного будинку на підставі нового правовстановлюючого документу, не робить останніх неналежними відповідачами для надання згоди для реєстрації ОСОБА_5 , 1952 р.н., у вказаний будинок.
Проте, суд в силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України має розглядати дану справу в межах заявлених у цій справі позовних вимог позивача. 
Апеляційним судом встановлено, що у даному випадку ненаданням згоди з формальних підстав відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як співвласниками в силу закону іншої частини будинку АДРЕСА_1 у вигляді 8/10 частин, для реєстрації ОСОБА_5 , 1952 р.н., у вказаному будинку порушуються права не особисто позивача ОСОБА_1 , як співвласника 1/10 частини вказаного будинку, а іншої фізичної дієздатної особи ОСОБА_5 , 1952 р.н. 
У матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що ОСОБА_1 подала вищезазначений позов у цій справі в інтересах ОСОБА_7 , 1952 р.н., та на підставі наданих їй останнім повноважень (довіреність тощо).
За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у цій справі та суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову позивача у цій справі саме з цих підстав. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи. 
За таких обставин, апеляційну скаргу  ОСОБА_1  слід задовольнити частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року у цій справі слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови. 
Крім того, в разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, позивач ОСОБА_1 не має права в порядку ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України права на компенсацію за рахунок відповідачів у цій справі будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій. 
Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_5 , 1952 р.н., у подальшому самостійно не позбавлений права вирішувати окремо від цієї справи у позасудовому чи судовому порядку питання щодо визнання за ним права користування вищезазначеною частиною будинку, що належить його дружині та сину; за відсутності добровільної згоди інших співвласників будинку рішення суду про визнання за ним права користування вказаною частиною будинку є підставою для реєстрації його у вказаному будинку у позасудовому порядку.
Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 367-368, 371 – 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2020 року у цій справі змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.09.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.