П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/597/20	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                   суддів  - Домусчі С.Д.,
                                - Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року, прийняте у складі суду судді Корой С.М. в місті Одеса по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-  

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2019/70116 від 19.12.2019.
  Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про відмову в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2019/70116 від 19.12.2019. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що питання застосування преференційного походження та застосування «преференційних ставок ввізного мита» (щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі) врегульовано виключно Регіональною конвенцією про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєдналася згідно Закону України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 №2187-VIII (далі - Конвенція). Апелянт вказує, що відповідно до статті 16 Доповнення І до Конвенції у розділі V статті 16 визначено, що товари, які походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару ЕUR.1; сертифікат з перевезення товару ЕUR-МЕD; у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження ЕUR-МЕD"), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Враховуючи викладене, на думку апелянта, документом, що дає підстави для застосування преференційної ставки мита є документи, визначені у Доповненні І до Конвенції, а посилання суду першої інстанції на наявність у матеріалах справи Сертифікату якості товару, виданого Інспекцією з якості сільськогосподарських та продовольчих продуктів Республіки Польща, а також експортної декларації країни відправлення, є недоречним, оскільки такі документи не є підставою для застосування до товарів преференційних ставок мита. 
Апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції про обґрунтованість сумнівів щодо достовірності документів про походження товару (відсутності заповнених певних граф, печаток, підписів, штампів митних органів країни відправлення) також є недоречним, оскільки у випадку наявності таких недоліків митний орган зобов`язаний відмовити у застосуванні преференційної ставки мита до товарів. При цьому у разі наявності таких обставин верифікація не здійснюється, а оригінал цього сертифіката повертається імпортеру для отримання нового сертифіката після здійснення експорту товарів. В той же час, на думку апелянта, помилковим є твердження суду про те, що у випадку наявності сумнівів орган доходів і зборів, повинен за кожним випадком здійснювати перевірку, шляхом направлення запитів до компетентних органів країни відправлення з метою здійснення верифікації документа.
Апелянт також звертає увагу суду, що сумнівів у митниці в тому, що країною походження імпортованих позивачем товарів, є Польща немає, відтак посилання суду першої інстанції на наявність сертифікатів походження товару, експортних декларацій країни відправлення, що свідчать про походження товару, жодним чином не впливає на можливість застосування до таких преференційних ставок. Апелянт не погоджується із позицією суду, за якою суд критично оцінює Пояснення Комісії ЄС (2007/С 83/01 від 17.04.2017) щодо практики перевірки документів про походження товарів та застосування преференцій, адже положення ч. 1 ст. 32 Конвенції дає право здійснювати перевірку у довільному порядку, а не виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів, проте дана обставина, на думку апелянта, належним чином не взята судом до уваги.
Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що декларантом були надані усі необхідні документи на підтвердження преференційного походження товару, при цьому відповідач прийняв рішення про відмову в митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови в митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2019/70116 від 19.12.2019 року, навівши підстави, що не свідчать про наявність об`єктивних сумнівів у преференційному походженні товару.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-В», згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 36), зареєстроване 31.10.1996 року, за № 1 556 120 0000 010436.
Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Таврія-В» (код ЄДРПОУ 19202597) здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютери; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;ь68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.11 Рекламні агентства.
Судом встановлено, що 14.02.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» (Покупець) та компанією BRAND DISTRIBUTION SP.Z O.O., яка зареєстрована та дії згідно законодавства Польщі (Продавець) укладено договір постачання   № 148/3 (а.с.54-61) та додаткові угоди і специфікації до нього (а.с.62-66).
Статтею 1-1 вказаного договору №148/3 визначено, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупця товар, який належить Продавцю на праві власності, а Покупець зобов`язується прийняти товар, що постачається і оплатити його.
Статтею 4-1 вказаного договору №148/3 визначено, що повне найменування товару, його опис і характеристики, кількість товару, ціна одиниці товару, вартість і інші характеристики товару вказані в узгодженій сторонами специфікації, яка після підписання її сторонами   є невід`ємною частиною даного договору.
Судом встановлено, що декларантом ТОВ «Таврія-В»   з метою здійснення митного оформлення товару «Товар 1. Кава смажена, з кофеїном, торговельної марки «Lavazza», без ГМО (012359), мелена кава Qualita Оrо Coffee 250г 100% арабіки - 9245 вакуум пакетиків;   Товар 2. Кава смажена, з кофеїном торгівельної марки «Lavazza», «Movenpick»: (003415) Мелена кава Espresso 250г. 100% арабіка - 1080 вакуум пакетиків; (007086) мелена кава Qualita Rossa 250 г. 30% рабусти 70% арабіки - 1080 вакуум пакетиків; Товар 3. Готові харчові продукти одержані шляхом здуття зернових продуктів, виготовлені з рису, торгової марки «Rosies», без ГМО (019778), Monkey Chocopops Organic Choco Breakfast Cereais 200 г - 72 шт.; Товар 4. Готові харчові зернові продукти, без вмісту какао або з вмістом какао не більше 6%, типу «мюслі» у вигляді суміші плющених зерен злаків, пластівців, шматочки фруктів, ягід, горіхів. Торгової марки «Rosies», без ГМО: (024247) Organic Oat Muesli Breakfast Cereals 400 г. - 180 шт.; Товар 5. Гготові харчові продукти на основі кукурудзяної деструктози, овесу, цукру 21%, з додаванням натуральних ароматизаторів, згущувач: ксантанова камедь, моментальний сніданок, торгової марки «Rosies», без ГМО (024250), Shake Awake Organic Caramel Shake 95 г - 66 шт., (024251) Shake Awake Organic Banana Shake 95 г - 84 шт.; (024252) Shake Awake Organic Orange Shake 95 г -42 шт., (024253) Shake Awake Organic Bio Strawberry/Cherry Shake 110 г - 60 шт.). Країна відправлення/експорту товарів Польща» було подано до митного оформлення митну декларацію від 19.12.2019 № UA209170/2019/703419 (а.с.39-42).
Для підтвердження вказаних у митній декларації від 19.12.2019 № UA209170/2019/703419 відомостей, ТОВ «Таврія-В» до митного органу було надано, зокрема, сертифікат якості КО.824.189.2019 від 16.12.2019, пакувальний лист 2019/12/FEX/CDB/000036 від 13.12.2019, рахунок-фактуру (інвойс) 2019/12/FEX/CDB/000036 від 13.12.2019, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 1138736 від 16.12.2019, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) PL/MF/AR 0059891 від 16.12.2019, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. 1 (Movement certificate EUR. 1) PL/MF/AP 0128896 від 16.12.2019, сертифікат про походження товару PL/MF/AR 0128896 від 16.12.2019, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №154 від 18.12.2019, довідку що підтверджує вартість перевезення товару №174 від 18,12.2019, зовнішньоекономічний договір (контракт) № 148/3 від 14.02.2018, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 11.03.2018, доповнення до   зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 13.11.2018 доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №23 від 13.12.2019 (специфікація №23), доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 16.04.2019, договір(контракт) про перевезення №20/01 від 20.01.2015, заяву декларанта або уповноваженої особи у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом б/н від 16.12.2019, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів інших держав № 4974015 від 18.12.2019, копію митної декларації країни відправлення № 19РLЗ11010Е0508915 від 16.12.2019.
У поданій до митного оформлення митній декларації від 19.12.2019 UA209170/2019/703419 декларантом було застосовано преференцію.
За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Галицької митниці Держмитслужби було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, та відповідно оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.12.2019 № UA 209170/2019/70116 (а.с.37-38).
З картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.12.2019 №UA 209170/2019/70116 судом встановлено, що підставою для відмови у митному оформленні (випуску) товарів є неможливість завершення митного оформлення у зв`язку з тим, що на товар 2 згідно ЕМД не може бути застосовано преференційний режим у зв`язку із тим, що документ про походження визначається непридатним для застосування преференцій відповідно до норм статті 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014, оскільки декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС.
Окрім того, у вказаній картці відмови митним органом роз`яснено про необхідність подання декларації заповненої відповідно до вимог чинного законодавства України.
Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, отримавши відмову у застосуванні преференційних ставок на ввезений товар, позивачем розмитнено товар на загальних підставах за митною декларацією № UA209170/2019/703553 від 19.12.2019.
Не погоджуючись із прийнятою посадовими особами Галицької митниці Держмитслужби карткою відмови у прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні докази підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, а контролюючим органом не здійснювалось жодних перевірочних дій, не надсилалось запитів про надання відповідних доказів чи інформації щодо сертифіката EUR.1 №PL/MF/AP 0128896 (а.с. 51), на підставі яких здійснювалось ввезення товару 19.12.2019 року, що зумовлює відсутність правових пістав для здійснення перевірки сертифікату з перевезення. Суд дійшов висновку, що відповідач, керуючись виключно листом ДФС від 28.12.2018 № 40584/7/99-99-19-04-17, встановив поданий сертифікат як непридатний для підтвердження країни походження без жодних заходів, спрямованих на перевірку цього факту. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів, що відмовляючи у застосуванні митних преференцій для позивача, діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). 
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України  (далі - МК України), митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 МК України).
Згідно з ч. 5 ст. 280 МК України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 281 Митного кодексу України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).
Відповідно до п. 1 ст. 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.
Згідно з ч.2 ст.36 МК України, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст.36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Відповідно до ч.6 ст. 36 МК України, положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
У відповідності до ч.7 ст.36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України.
Статтею 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Частиною 3 ст.43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Відповідно до ст.43 МК України, засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями (частина 5), а декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (частина 6).
Частиною 9 ст.43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 МК України, у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно з ч. 1 ст. 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу, як одного з таких документів.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, , позивач подав митному органу пакет документів, які посвідчують походження товару, серед іншого, сертифікат про походження товарів (Sertificate of origin), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (MOVEMENT CERTIFICATE EUR), пакувальний лист, рахунок-фактуру, зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки із доповненнями та інші. 
Частиною 1 ст. 15 Конвенції передбачено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR 1.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (ч.1 ст.16 Конвенції).
Таким чином, сертифікат з перевезення товару EUR.1 та сертифікат про походження товару є підставою для застосування до товару тарифної преференції.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що саме сертифікат з перевезення товару EUR 1 є підставою для застосування до товару тарифної преференції, і як вбачається з матеріалів справи, вказаний сертифікат було надано позивачем до митного оформлення (а.с. 51).
Колегією суддів було проаналізовано вказаний сертифікат з перевезення товару EUR.1 та встановлено, що він в повному обсязі відповідає зразку наведеному в додатку №ІІІ до Протоколу І Угоди, та у розділі « 11 Митний дозвіл» проставлена печатка митного органу Республіки Польща, м. Белосток
При цьому судом першої інстанції було вірно враховано, що сертифікат якості товару № 067510, наявний у матеріалах справи (а.с. 43), було видано Інспекцією з якості сільськогосподарських та продовольчих продуктів Республіки Польща. Експортна декларація і сертифікати № PL/MF/AR 0059891 та EUR.1 №PL/MF/AP 0128896 (а.с. 50, 51) було оформлено польською митницею.
Щодо доводів апелянта, що помилковим є твердження суду про те, що у випадку наявності сумнівів орган доходів і зборів, повинен за кожним випадком здійснювати перевірку, шляхом направлення запитів до компетентних органів країни відправлення з метою здійснення верифікації документа, колегія суддів оцінює їх критично з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 33 «Перевірка підтверджень походження» розділу VI Протоколу І Угоди подальші, перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
Відповідно до частини першої статті 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митний орган повинен у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності поданих документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів звертатися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, щодо кожного окремого випадку, із запитом про проведення перевірки поданих декларантом документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Доводи апелянта про те, що він не зобов`язаний за кожним випадком здійснювати перевірку, шляхом направлення запитів до компетентних органів країни відправлення з метою здійснення верифікації документа, суперечить вимогам частини першої статті 45 МК України та вимогам Угоди.
Так, за приписами Угоди сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 видається на кожну поставку і товари, які в ньому зазначені проходять перевірку щодо їх походження. Таким чином, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності, наданого декларантом документа про походження товару, митний орган, відповідно до статті 45 МК України, повинен провести перевірку.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Галицька митниця Держмитслужби не вжила будь-яких заходів щодо перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AP 0128896, не зважаючи на те, що згідно з листом ДФС від 28.12.2018 № 40584/7/99-99-19-04-17 визнанню непридатними документів про походження товарів (сертифікат з перевезення товару форми EUR.1) передує здійснення верифікації (перевірка достовірності). Зокрема, відповідач не звертався до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Натомість, керуючись виключно листом ДФС від 28.12.2018 року № 40584/7/99-99-19-04-17, вважав поданий сертифікат непридатним для підтвердження країни походження без жодної його перевірки.
Таким чином, суд також погоджується із висновками суду першої інстанції, що у митного органу були відсутні правові підстави в порядку статті 33 Протоколу І, статті 45 МК України для здійснення перевірки сертифікату з перевезення EUR.1 №PL/MF/AP 0128896, оскільки обґрунтовані сумніви щодо достовірності цього документу про походження товару об`єктивно відсутні, чим спростовуються доводи апеляційної скарги у цій частині.
  Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-В» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     С.Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець