ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 вересня 2020 року
м. Харків

справа № 643/14592/18
провадження № 22-ц/818/3386/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
треті особи – Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, територіальна громада в особі Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи – Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, територіальна громада в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за апеляційною скаргою Харківської міської  ради на  заочне рішення  Московського районного  суду м.  Харкова від  27  лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Поліщук Т.В., в залі суду в місті Харкові, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи – Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, територіальна громада в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року позов задоволено. Встановлено факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є двоюрідним племінником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного племінника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позивачкою не доведено факту родинного зв`язку між нею та ОСОБА_3 . Крім того, не надано доказів на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця; відсутня також вмотивована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмову позивачці в оформленні права на спадщину до подання нею вказаного позову.
Надано відзив на апеляційну скаргу.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності того, що позивачка є двоюрідною тіткою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право відповідача ОСОБА_2 на спадщину, що відкрилась після померлого ОСОБА_3 не доведено. Тому ОСОБА_1 , як двоюрідна тітка ОСОБА_3 , має право на спадкове майно – квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.
06 квітня 2017 року Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , була заведена спадкова справа за №91/2017.
06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , оскільки неможливо встановити факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.14 т.1).
Крім того із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 20 червня 2017 року до приватного нотаріуса Харківської міської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 та 05 серпня 2017 року ОСОБА_2 (а.с.90,95 т.1).
В подальшому 05 серпня 2017 року ОСОБА_4 подав до приватного нотаріуса ХМНО Куксіна С.Ю. заяву про відмову від спадщини після померлого ОСОБА_3 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.07.2017 року у справі № 638/9537/17 за заявою ОСОБА_2 встановлений факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 починаючи з травня 2008 року.
Зазначене рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.07.2017 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.02.2018 року скасоване, та заяву ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання залишено без розгляду.
Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22.02.2018 року залишено без змін.
Згідно повідомлення КП «Жилкомсервіс» померлий ОСОБА_3 був зареєстрований один з 14.06.2000 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2018 року у справі № 642/5919/17 заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Третя ХДНК, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин з померлим ОСОБА_3 залишено без розгляду через наявність спору про право (а.с.19 т.1).
Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори від 07.02.2020 року № 193/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який на день смерті мешкав у АДРЕСА_2 з тих підстав, що документів, які б підтверджували факт родинних відносин заявника зі спадкодавцем ОСОБА_1 не має, заповіт спадкодавцем на користь ОСОБА_1 не складався.
Як на підставу позовних вимог,  ОСОБА_1  посилалася на те, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_3 , мати якого є її двоюрідною сестрою, та померла у 2000-х роках.  ОСОБА_3  загинув внаслідок кримінального злочину, датою його смерті визначено  ІНФОРМАЦІЯ_1 . В межах кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_3  її визнано потерпілою, надано дозвіл на проведення захоронення. Після смерті  ОСОБА_3  відкрилась спадщина, яка складається з квартири  АДРЕСА_1 . Вона звернулась до Третьої ХДНК із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 91/2017. Третя ХДНК надала повідомлення про неможливість оформити спадщину через відсутність достатніх документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлим. З метою встановлення факту родинних відносин із померлим вона звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою, в межах розгляду якої надійшла заява від ОСОБА_2 , в якій останній зазначив про власну заінтересованість у процесі спадкування та про наявність у нього певних прав на спадкування у зв`язку із його проживанням з померлим. В зв`язку з вищевикладеним ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2018 року у справі № 642/5919/17 її заяву про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду через наявність спору. Позивачка зазначає, що відповідач жодного відношення до померлого не має, наявність підстав для виникнення сімейних відносин з померлим не обґрунтував, за місцем проживання померлого не зареєстрований, а має реєстрацію за адресою:  АДРЕСА_3 . Також, в межах кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_3  достовірно встановлено, що померлий проживав самостійно, жодних сторонніх осіб у його квартирі не мешкало, у зв`язку з чим тіло померлого було виявлено лише через чотири місяці після його фактичної загибелі. ОСОБА_1 вважає доведеним факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 . У зв`язку з чим просила суд встановити факт, що померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідним її племінником та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 .
При цьому позивачкою надані документи на підтвердження родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Так, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 (а.с.77-78 т.1).
Згідно повідомлення Державного архіву Харківської області, в книгах реєстрації актів громадянського стану про народження по м. Харкову за 1930 рік актового запису про народження ОСОБА_5 не виявлено.
Згідно архівної довідки № 01-29/З-866, батьками ОСОБА_6 , 1900 року народження записані – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.32,33 т.1).
З архівної довідки № 01-29/З-871, 872 убачається, що ОСОБА_6 , 1900 року народження, 16.10.1922 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , 1898 року народження (а.с.83,84 т.1)
Згідно повідомлення Державного архіву Харківської області, у метричних книгах Архангело-Михайлівської церкви с. Піски Соборно-Троїцької та Успенської церков м. Зміїва Зміївського повіту Харківської губернії, до приходу якої відносилися мешканці хут. Задонецький за 1907-1908 роки, які зберіглися неповністю, запису про народження ОСОБА_10 не виявлено (а.с.82 т.1).
Згідно повідомлення Державного архіву Харківської області, в книгах реєстрації актів цивільного стану про шлюб по м. Харкову за 1928-1929 роки актового запису про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не виявлено (а.с.41 т.1).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 15.01.1993 року укладений шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_14 .
Крім того в ході розгляду кримінальної справи встановлено, що 07.02.2017 року ОСОБА_3 загинув внаслідок кримінального злочину, датою його смерті визначено 07.02.2017 року, що підтверджується копією вироку Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року та копією вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.07.2018 року у справі № 643/8252/17. В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_1 визнано потерпілою (а.с.20-24, 119-124 т.1).
Харківською місцевою прокуратурою № 4 наданий дозвіл на видачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для захоронення, кремацію трупу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17, 18 т.1).
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів вважає, що належних доказів того, що ОСОБА_1 є двоюрідною тіткою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим має право на спадкування після його смерті, - позивачкою суду не надано.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1264, 1265 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у відповідності до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України.
Доказів про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.
При цьому даний позов пред`явлений до ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги. Проте відповідач не є спадкоємцем у розумінні закону, оскільки рішення суду, яким був встановлений факт його спільного проживання зі спадкодавцем, - наразі скасоване.
Даних про наявність заповіту матеріали справи не містять.
Згідно ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
За змістом роз`яснень, що містяться у п.24постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Разом з тим Харківська міська рада до участі у справі в якості відповідача залучена не була.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З матеріалів справи убачається, що відповідач  ОСОБА_2 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .
Доказів про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.
За встановлених обставин належним відповідачем за вимогами про визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування є Харківська міська рада.
Розглянувши справу за вищевказаним позовом, суд першої інстанції неправильно визначився із суб`єктним складом у вказаних правовідносинах.
На стадії апеляційного провадження Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі у справі належних відповідачів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав незалучення до участі у справі належного відповідача - Харківської міської ради.
За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачка віднесена до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення (а.с.5), та відповідно до п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
З урахуванням вказаного, судовий збір, сплачений Харківською міською радою при поданні апеляційної скарги, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради – задовольнити.
Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року – скасувати та ухвалити нове.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, територіальна громада в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування.
Судовий збір, сплачений Харківською міською радою при поданні апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук 

Повне судове рішення виготовлено 16.09.2020 року.