КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
03110 м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 357/11330/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1506/2020	Головуючий у суді першої інстанції - Кошель Л.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
16 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                            Нежура В.А.,
судді                                                 Березовенко Р.В., Лівінський С.В.,
секретар                                           Шебуєв Д.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В`ячеслава Анатолійовича, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ДР КОФКП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», в якому просив визнати недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди № б/н від 14.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_1 за вих. № б/н від 14.02.2018 року, скасувати рішення реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В. А. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди індексний номер: 39732790 від 17.02.2018 13:46:50, визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 19.02.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 4,23 га з кадастровим номером 3220483500:03:003:0025. скасувати рішення реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А . про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди індексний номер: 39778411 від 20.02.2018 18:02:52 та стягнути солідарно з відповідачів понесені ним судові витрати.
В обґрунтування вимог вказувало, що внаслідок розірвання ОСОБА_1 договору оренди з позивачем в односторонньому порядку за відсутності правових підстав і передачі Земельної ділянки в оренду ТДВ «Шамраївський цукровий завод» за оскаржуваним договором, позивача незаконно було позбавлено права оренди земельної ділянки (т. 1 а.с. 2-8).
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2019 позов задоволено частково. Визнано недійсним, вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди № б/н від 21.08.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші». Визнано недійсним Договір оренди землі № б/н від 19.02.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод щодо земельної ділянки площею 4,2300 га з кадастровим номером 3220483500:03:003:0025.
В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т. 1 а.с. 95-102).
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання недійсним вчиненого ОСОБА_1 одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 21.08.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформленого повідомленням ОСОБА_1 за вих. № б/н від 14.02.2018. надати правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та встановити відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренди № б/н від 21.08.2014 орендодавцем в односторонньому порядку. Здійснити новий розподіл судових витрат. 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції формально відмовився надати правову оцінку наданим доказам та встановити в межах розгляду даної справи ті обставини, які мали значення для правильного вирішення спору по суті (т. 2 а.с. 116-131).
Відзиву від учасників справи не надходило.
Представник позивача - Танцюра Ю.Б. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення ОСОБА_1 про розірвання договору в односторонньому порядку від 14.02.2018 не може вважатися правомірним одностороннім правочином, оскільки в договорі не прописана процедура його реалізації, ОСОБА_1 діяв на власний розсуд, бо п. 33 договору не обумовлено порядку його дій у разі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. А так як між сторонами існує спір щодо належного виконання орендарем своїх зобов`язань, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. Щодо вимог позивача в частині скасування рішень державних реєстраторів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.08.2014 між ТОВ Агрофірма «Матюші» та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди землі №б/н (том І а.с. 10-11), за яким останній передав позивачу в оренду земельну ділянку площею 4,23 га з кадастровим номером: 3220483500:03:003:0025 строком на 10 років, зі сплатою орендної плати, яка нараховується та видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1 913,84 грн. Додаткові умови: оранка, культивація , збір зернових на присадибній ділянці орендодавця площею до 0,30 га буде проводитись безкоштовно,, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 грн., в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 грн. або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 5 років за взаємною згодою сторін.
В березні 2018 року позивач отримав від ОСОБА_1 повідомлення про розірвання Договору оренди з позивачем в односторонньому порядку за вих. № б/н від 14.02.2018, яке мотивоване невиконанням ТОВ Агрофірма «Матюші» зобов`язань щодо сплати орендної плати за 2016, 2017 роки(т. 1 а.с. 13)
17.02.2018 на підставі повідомлення ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі реєстратор КОФКП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2 прийняв рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на земельну ділянку з індексним номером 39732790 (т. 1 а.с.20-21).
19.02.2018 ОСОБА_1 уклав з ТДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди землі б\н, за яким передав останньому в оренду вищевказану земельну ділянку.
20.02.2018 на підставі повідомлення ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі реєстратор КОФКП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2 прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди ТДВ «Шамраївський цукровий завод» на земельну ділянку з індексним номером 39778411 (т. 1 а.с.20-21).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За частиною 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України та Законом України «Про оренду землі», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з ч. 4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Згідно з п. 9 Договору оренди, видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу продукції та послуг.
Відповідно до п. 8 Договору оренди, орендна плата видається у такі строки - до 31 грудня поточного року.
Пунктом 32 Договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
У пункті 33 Договору зазначено, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки, встановлені договором.
ТОВ Агрофірма «Матюші» належним чином виконувало свої зобов`язання за Договором оренди як в частині повної та своєчасної виплати орендної плати Орендодавцю, так і в частині належного користування Земельною ділянкою за призначенням.
Згідно наданих суду першої інстанції первинних бухгалтерських документів, ОСОБА_1 протягом 2014-2017 років було видано орендну плату за користуванням земельної ділянки: грошовими коштами, зерном та продуктами, отримання яких підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у наявних в матеріалах справи відомостях (т. 1 а.с. 14-19, 218-228).
Протягом всього строку дії Договору оренди із позивачем жодних заперечень чи претензій щодо неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань на адресу ТОВ Агрофірма «Матюші» від ОСОБА_1 не надходило. Починаючи з 2014 року позивач користувався орендованою земельною ділянкою, здійснював її обробіток та сплачував орендну плату у відповідності до досягнутих сторонами домовленостей.
Вказані відомості належним чином засвідчені та не спростовані відповідачем, а відтак є належними, допустимими та достовірними доказами, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які підтверджують факт виплати орендної плати.
Таким чином у ОСОБА_1 були відсутні підстави для розірвання договору оренди з підстав не виконання ТОВ Агрофірма «Матюші» умов договору оренди. З врахуванням наведеного, односторонній правочин вчинений ОСОБА_1 про дострокове розірвання Договору оренди від 21.08.2014 підлягає визнанню недійсним на підставі норм частини першої статті 203, частин першої та третьої статті 215 ЦК України не лише з огляду на порушення ОСОБА_1 процедури такого розірвання, але і у зв`язку з відсутністю фактичних обставин, які свідчили б про наявність підстав для такого розірвання.
У разі наявності будь - яких претензій з боку орендодавця щодо порядку та строків виконання орендарем умов договору оренди та наміру орендодавця розірвати такий договір, останній зобов`язаний у встановленому законом порядку звернутися до суду з відповідною вимогою та довестинаявність підстав для дострокового розірвання договору за рішенням суду.
У разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання договору оренди, наявний спір про право іншої сторони здійснити таке розірвання на її вимогу. При цьому, умовами даного Договору оренди від 21.08.2014, а також положеннями закону передбачено, що вимога про дострокове розірвання такого правочину повинна бути предметом судового розгляду, за наслідками якого і приймається відповідне рішення про задоволення вимоги однієї із сторін щодо дострокового розірвання договору, або про відмову у задоволенні заявленої вимоги з огляду на відсутність для цього правових підстав.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а судове рішення підлягає зміні в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину вчиненого ОСОБА_1 щодо розірвання договору оренди шляхом доповнення такими підставами як відсутність порушень ТОВ Арофірма «Матюші» умов договору оренди і відсутності підстав для такого розірвання.
Щодо невірно обраного способу захисту позивача, слід зазначити наступне.
Судом першої інстанції було безпідставно залишено поза увагою положенням ч. 1 ст. 236 ЦК України, згідно з яким нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Тобто такий правочин не міг породжувати жодних правових наслідків, окрім тих, які пов`язані з його недійсністю, а відповідно до приписів ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Зауваження про те, що оскаржені рішення вичерпали свою дію у даних спірних правовідносинах є недоречним, адже у даній справі порушено питання про недійсність правочину (з моменту його вчинення), на підставі якого державними реєстраторами прийняті оскаржені рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх припинення, а також порушено питання про грубі порушення вимог чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, допущені державними реєстраторами.
За таких обставин, такий спосіб захисту, як звернення до суду з позовом, є ефективним з огляду на потенційну можливість відновити порушені права ТОВ Агрофірми «Матюші» у зв`язку із скасуванням таких рішень державного реєстратора та відповідає приписам ст. 216 ЦК України, з огляду на те, що недійсність правочинів, на підставі якого було прийнято оскаржені рішення державного реєстратора, встановлюється з моменту вчинення таких правочинів.
Щодо порушення реєстратором порядку вчинення реєстраційних дій, колегія суддів виходить з таких міркувань.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно та повинні відповідати вимогам, встановленим законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Суд першої інстанції залишив поза увагою доводи позивача про те, що у державного реєстратора об`єктивно не було можливості встановити наявність/відсутність обставин, на які посилався ОСОБА_1 у своєму повідомленні про розірвання, адже жодного іншого документу до такого повідомлення не додано, і про наявність будь-яких інших документів, які могли підтверджувати обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 вимог про припинення державної реєстрації права оренди позивача на спірну земельну ділянку, державним реєстратором у ДРРПНМ не зазначено.
На підставі самого лише повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку державний реєстратор з об`єктивних причин не мав можливості встановити наявність чи відсутність обставин, якими було мотивоване право на розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Жодних доказів звернення до орендаря із претензіями, вимогами, листами з приводу неналежного виконання умов договору оренди від 21.08.2014 ОСОБА_1 ані державному реєстратору, ані суду не надав.
Крім того, умовами договору оренди від 21.08.2014 не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку шляхом надсилання орендодавцем відповідного повідомлення орендарю, а, отже, згідно з умовами договору оренди з позивачем повідомлення про розірвання не може бути документом, що підтверджує припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на земельну ділянку.
У порушення норм абзацу 1 п. 1 ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор Міхачов В.А. не перевірив належним чином, чи підтверджує повідомлення про розірвання припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на спірну земельну ділянку відповідно до норм чинного законодавства України та умов договору оренди з позивачем, і не встановив, що вказане повідомлення не підтверджує припинення цього права, тобто не відповідає вимогам, встановленим абзацом 1 ч. 1 ст. 22, частиною 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону є підставою для відмови у державній реєстрації прав.
З наведеного вбачається, що дії державного реєстратора Міхачова В.А. при проведенні державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірми «Матюші» на спірну земельну ділянку явно виходили за межі наданих йому повноважень під час внесення відповідного запису до ДРРПНМ та прямо суперечили вимогам чинного законодавства, яким регулюються підстави та порядок вчинення дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
За таких обставин, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у задоволенні позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, оскільки така вимога позивача не є похідною від позовних вимог про визнання недійсними оскаржуваних правочинів.
Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.
На дату звернення до суду з позовною заявою, а також за подачу апеляційної скарги позивач поніс такі судові витрати:
судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 7 048,00 грн.;
судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у даній справі у розмірі, 881,00 грн.;
судовий збір у розмірі 1921,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.01.2019 у справі № 357/11330/18 про відмову у задоволенні заяви ТОВ Агрофірми «МАТЮШІ» про забезпечення позову;
витрати на професійну правничу допомогу адвокатів «АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» відповідно до ст. 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у розмірі 26 489,32 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції;
витрати на професійну правничу допомогу адвокатів АО «ЕВЕРЛІҐАЛ» у розмірі 7 154,27 грн. під час підготовки, подання та розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі;
судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 10 572,00 грн.;
витрати на професійну правничу допомогу адвокатів АО "ЕВЕРЛІҐАЛ" у розмірі 16 476,52 грн.
На підтвердження цих обставин суду були надані договір про надання правової допомоги (т. 1 а.с. 24-28), додаткова угода № 81 та № 2 (т. 1 а.с. 29-30, 184-185), рахунок наданих послуг та платіжні доручення (т. 1 а.с. 37, 38), детальний опис робіт (т. 1 а.с. 180-183).
Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи вищевикладене, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2019 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ Агрофірма «Матюші».
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.
Згідно з ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог здійснити новий розподіл судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 43 493,59 грн. грн., стягнувши на користь ТОВ Агрофірми «Матюші» по 14 497,86 грн. з кожного відповідача
Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на відповідачів, стягнувши на користь ТОВ Агрофірми «Матюші» понесені ним судові витрати у розмірі 27 048,52 грн., стягнувши на користь ТОВ Агрофірми «Матюші» по 9 016,17 грн. з кожного.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину ОСОБА_1 щодо розірвання договору оренди шляхом доповнення такими підставами як відсутність порушень Товариства з обмеженою відповідалністю Арофірма «Матюші» умов договору оренди і відсутності підстав для такого розірвання.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року скасувати в частині відмови позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В`ячеслава Анатолійовича, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального Підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 39778411 від 20 лютого 2018 року.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (ідентифікаційний код 03755348) судові витрати в розмірі 9 016 (дев`ять тисяч шістнадцять),17 грн.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (ідентифікаційний код 13737989) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші»» (ідентифікаційний код 03755348) судові витрати в розмірі 9 016 (дев`ять тисяч шістнадцять),17 грн.
Стягнути з Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В`ячеслава Анатолійовича (67243 Одеська область, Іванівський район с. Павлинка, вул. Першотравнева, 16) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (ідентифікаційний код 03755348) судові витрати в розмірі 9 016 (дев`ять тисяч шістнадцять),17 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 21 липня 2020 року.
 
Суддя-доповідач                                                                                  В.А. Нежура
 
Судді                                                                                            Р.В. Березовенко
 
                                                                                                       С.В. Лівінський