ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5004/20 Справа № 205/6638/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  посилався на те, що він, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. є власником 1/4 частка квартири, розташованої в  АДРЕСА_1 .   Також відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., йому  належить 3/8 частки квартири, розташованої в  АДРЕСА_1 .  Однак, відповідачі чинять йому перешкоди у проживанні у квартирі, користуванні власністю. На підставі викладеного,   ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом вселення його до кімнати №1 житловою площею 18.1 кв.м., допоміжні приміщення: кухня, площею 7,5 кв.м., ванна площею 2,1 кв.м., вбиральня площею 1,2 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м. – залишити в спільному користуванні співвласників. 
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду від 17 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., позивачу ОСОБА_1 належить 1/4 частка квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.4).
       Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., позивачу ОСОБА_1 належить 3/8 частки квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.5).
       Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач ОСОБА_1 є власником 5/8 частин квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.6).
       Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у вказаній квартирі (а.с.7).
       Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що відповідачі не впускають його у квартиру, співвласником якої він є, чинять йому перешкоди у користуванні власністю (а.с.1-3). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на їх недоведеність належними та допустимими доказами, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з вимогами ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., позивачу ОСОБА_1 належить 1/4 частка квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.4).
       Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., позивачу ОСОБА_1 належить 3/8 частки квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.5).
       Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач ОСОБА_1 є власником 5/8 частин квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с.6).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у вказаній квартирі (а.с.7).
Іншим співвласником 3/8 частини спірної квартири є відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою позивача ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2018 року (а.с.109).
Позивач ОСОБА_1 зазначав, що відповідачі чинять йому перешкоди у проживанні та користуванні квартирою, не дають можливості вселитися до квартири та не надають йому ключі від вхідних дверей.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні в апеляційному суді пояснила, що замки на вхідних дверях квартири змінені, у позивача відсутні ключі від всіх замків на дверях та вона не бажає передати позивачу ключі від вхідних дверей та заперечує проти проживання позивача у квартирі.
       Таким чином, встановлено, відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні нерухомим майном — квартирою, розташованою в АДРЕСА_1 , співвласником якої він є, чим порушують його законні права, а тому вимоги позивача про зобов”язання відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні спірною квартирою та вселення позивача у квартиру є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
       Стосовно вимог позивача про вселення його саме в кімнату АДРЕСА_3 квартири, площа якої 18,1 АДРЕСА_4 , слід зазначити, що вказана кімната квартири не є ізольованою кімнатою, а є прохідною кімнатою, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки порушують права іншого співвласника користування квартирою (а.с.10).
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою - скасувати. 
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою — задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 .
Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з позовною заявою та апеляційною скаргою у розмірі по - 1 033 грн. 20 коп. з кожного.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді