ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/6197/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 вересня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,
 за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2020, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві у якому просив визнати дії Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві незаконними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 81 від 12 березня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 155 КУпАП у зв`язку із порушенням позивачем пунктів 3.1.1, 3.1.2, 7.3.1 «Правил Благоустрою м. Києва».
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2020 позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, до суду подав письмовий відзив на скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 №877-V.
Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною 6 статтею 2 Закону№877-V передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», виключно вимог ч.ч. 1, 4, 6 - 7, абз. 2 ч. 10, ч.ч. 12-14 ст. 4, ч.ч. 1 (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного контролю, або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та 3 ст. 6, ч.ч. 1-4, 6, 8-10 ст. 7, ч.ч. 1 та 2 ст. 12, ст.ст. 13-18, 20, 21 цього Закону.
При цьому, відповідно до абз. 2 та 3 ч. 1 ст. 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Під заходами державного нагляду (контролю) розуміються планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з частини 1 статті 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт (ч. 6 ст. 7 Закону №877-V).
Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2020 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві за результатами проведення планового/позапланового заходу державного нагляду/контролю щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів складено Акт № 819-1, Припис № 199 та Протокол про адміністративне правопорушення № 70 відносно директора ТОВ «Дієса» ОСОБА_1 .
Відповідно до акта перевірки, при перевірці ТОВ «Дієса», що здійснює господарську діяльність за адресою: вулиця Берковецька, 6 в м. Києві, встановлено, що при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару неналежної якості вони не усунені протягом чотирнадцяти днів з дати її пред`явлення та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві не виплачена неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару, що є порушенням абзацу першого, третього частини дев`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та абзацу першого пункту тридцять п`ятого розділу першого Наказу міністерства економіки України «Про затвердження правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» від 19.04.2007 року № 104, за що передбачена відповідальність згідно ст. 155 КУпАП.
З метою усунення порушень приписано усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, які зазначені у акті перевірки від 25.02.2020 року № 819-1.
12 березня 2020 року т.в.о. заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Карауловим В.Д. прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 81, відповідно до якої встановлено, що 25.02.2020 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 , який працює керуючим магазину ТОВ «Дієса», за адресою: вул. Берковецька, 6, в м. Києві, при проведенні позапланової перевірки допустив порушення вимог абзацу 1 пункту 35 Наказу міністерства економіки України «Про затвердження правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» від 19.04.2007 року № 104, а саме: за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві не виплачена неустойка у розмірі одного відсотка вартості товару, про що зазначено в акті перевірки від 25.02.2020 року № 819-1. При розгляді матеріалів справи встановлені ознаки правопорушення, передбачені ст. 155 КУпАП, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі: від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі викладеного накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 153 грн.
Позивач вважає постанову неправомірною, оскільки його не було запрошено на засідання комісії щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, таким чином позбавивши позивача надати свої пояснення. 
Враховуючи незгоду позивача з прийнятою постановою, він звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що оскільки оскаржувана постанова не містить посилання на частину статті 155 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто відповідачем не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, наклавши при цьому адміністративне стягнення.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. 
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу. 
Так, відповідно до положень частини 1 статті 155 КУпАП, порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень частини 2 статті 155 КУпАП, продаж товарів зі складів, баз, підсобних приміщень підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування, сфери послуг) і споживчої кооперації на порушення встановлених правил, а так само приховування товарів від покупців, вчинене працівниками підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування та сфери послуг) і споживчої кооперації, які не є посадовими особами, - тягне за собою накладення штрафу від одного до чотирнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень частини 3 статті 155 КУпАП, дії, передбачені частинами першою та другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до двадцяти семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскаржувана постанова не містить інформації  за якою конкретно частиною ст.155 КУпАП кваліфіковано дії позивача, відсутнє посилання на частину статті 155 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не розкрито суті адміністративного правопорушення.
Тобто, відповідачем не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, наклавши при цьому адміністративне стягнення.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
Зазначене свідчить, що посадовою особою відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не було встановлено всі обставини вчинення правопорушення, не відображено їх опис у оскаржуваній постанові, як цього вимагають положення статті 283 КУпАП.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 року по справі №337/338 9/16-а було викладено позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.».
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 155 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 153,00 грн., складена з порушенням норм статті 286, 280 та 283 КУпАП, а тому вона не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню.
Приходячи до такого висновку апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
У рішенні від 31.07.2008 по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.
Таким чином, позовні вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню. 
Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          О. І. Шурко

          Повний текст постанови виготовлено 05.10.2020