ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 вересня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/2783/20
провадження № 22-ц/4809/1032/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
       Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Карпенка О. Л.
       за участі секретаря - Тимошенко Т. О.
учасники справи:
       заявник - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олег Валерійович, 
       заінтересовані особи - Товариство З обмеженою відповідальністю «ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЇ», Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», «ПЕРЕСУВНЕ ШЛЯХО-БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ» Дочірнє Підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВІС»,
       розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого органу Кіровоградської області Мехеда Олега Валерійовича на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2020 року у складі судді Бершадської О. В. і
В С Т А Н О В И В:
       В травні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О. В. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи - «ПЕРЕСУВНОГО ШЛЯХО-БУДІВЕЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ» ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕВІС» , що розташоване за адресою: м. Кропивницький, вул. Сергія Сєнчева, буд. 2-А, у якого знаходиться майно боржника - транспортний засіб марки ЗАЗ, модель LANOS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 .
       Подання мотивоване тим, що 4 березня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 735 на договорі фінансового лізингу № 4570-02/08/16-В до Генерального договору № 4570: повернення ТОВ «ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЇ» на користь ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» об`єкта фінансового лізингу - транспортного засобу марки ЗАЗ, модель LANOS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , вартістю 220 274 грн 37 коп, у т. ч. ПДВ 36 712 грн 39 коп, що був переданий у користування відповідно до умов Договору фінансового лізингу № 4570-02/08/16-В до Генерального договору фінансового лізингу № 4570 від 01 серпня 2016 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі до 08 лютого 2020 року за користування об`єктом лізингу в сумі несплачених лізингових платежів - 31 535 грн 08 коп.
       31 535 грн 08 коп та сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, становлять загальну суму заборгованості.
       В подальшому вищевказане рішення пред`явлено представником стягувача - ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» Гончаровим Д. О. приватному виконавцю округу Кіровоградської області Мехед О. В. для виконання відповідної категорії рішень у встановленому законом прядку.
       29 квітня 2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
З метою повного та своєчасного виконання вищевказаного рішення виконавцем разом із представниками стягувача здійснено виїзд за місцем знаходження автомобіля, а саме: вул. Сергія Сєнчева, буд. 2-А, м. Кропивницький.
Під час провадження виконавчих дій стало відомо про те, що ТОВ «ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЇ» винаймали в оренду складські приміщення за вищевказаною адресою, а даний комплекс будівель належить «ПЕРЕСУВНОМУ ШЛЯХО-БУДІВЕЛЬНОМУ УПРАВЛІННЮ» ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕВІС», перед яким боржник також має невиконані фінансові зобов`язання, у зв`язку з чим доступу до майна не надано та відмовлено у проходженні до володіння, на території якого знаходиться майно, яке згідно договору фінансового лізингу № 4570-02/08/16-В було передано у користування боржнику.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2020 року в задоволенні подання відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні відомості, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії. 
Заявником не додано доказів того, що боржник ТОВ «ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЇ» має право користуватись будівлями по АДРЕСА_1 , та об`єкт фінансового лізингу знаходиться на вказаній території.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О. В. просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2020 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
29 квітня 2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої відправлено рекомендованим поштовим відправленням, а відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні.
Фактичне місце знаходження транспортного засобу, який є предметом лізингу, було встановлено за допомогою вмонтованого в автомобіль GPS-трекера.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.
Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд визнав причини неявки неповажними та вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що  04 березня 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. вчинив виконавчий напис № 735 про повернення ТОВ «ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЇ» на користь ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» об`єкта фінансового лізингу - транспортного засобу марки ЗАЗ, модель LANOS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_3 , вартістю 220 274 грн 37 коп, у т.ч. ПДВ 36 712 грн 39 коп, що був переданий у користування відповідно до умов Договору фінансового лізингу № 4570-02/08/16-В до Генерального договору фінансового лізингу № 4570 від 01 серпня 2016 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі до 08 лютого 2020 року за користування об`єктом лізингу в сумі: несплачені лізингові платежі - 31 535 грн 08 коп. 
Загальна сума заборгованості становить: 31 535 грн 08 коп та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.
Виконавчий напис №735 від 04 березня 2020 року пред`явлено стягувачем на примусове виконання до приватного виконавця Мехед О. В.
Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О. В. постановою від 29 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61944245 з виконання виконавчого напису № 735, виданого 04.03.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В.
29 квітня 2020 року за вих. № 932 приватним виконавцем Мехед О.В. направлено сторонам виконавчого провадження копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2020 року.
Постановами приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. від 29 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 61944245 визначено для боржника ТОВ «ТЕХНІКА І ТЕХНОЛОГІЇ» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнуто основну винагороду, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження 29 квітня 2020 року за вих. № 933 та № 934.
Згідно акту приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. від 29 квітня 2020 року, складеного у присутності представника стягувача, понятих, слідчого Кропивницького ВП ГУНП в області Докторової В.Л., на підставі п. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні виконавчого напису № 735 від 04.03.2020, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В. встановлено, що виїздом за адресою: вул. Сєнчева, 2-А, м. Кропивницький, за місцем зберігання майна, провести заплановані виконавчі дії не надалось можливим, оскільки доступу до майна виконавцю не надано, а територія на якій зберігається лізингове майно належить не боржнику, а третій особі.
Із протоколу слідчого Кропивницького ВП ГУНП в області Докторової В.Л. від 29 квітня 2020 року вбачається, що заяву ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) прийнято. 
Обставини події: 29.04.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , під час провадження виконавчих дій, щодо повернення лізингового майна ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» невідомою особою було відмовлено у доступі до майна та почато погрожування, що пошкодять майно, шляхом підпалу.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 207894075 від 29.04.2020 комплекс будівель по АДРЕСА_1 належить «Кіровоградському пересувному шляхо-будівельному управлінню» Кіровоградської обласної аграрної господарської асоціації шляхо-будівельних підприємства «Кіровоградоблагрошляхбуд» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.01.2007 виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.
23 вересня 1969 року проведено державну реєстрацію та 28 квітня 2006 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо «Пересувного шляхо-будівельного управління» дочірнє підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю «Девіс», місцезнаходження якого вказано: Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Сергія Сєнчева, будинок, 2-А.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів (пункт 3 частини 1 статті 3Закону).
Частиною першою статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).
Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.
Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Частиною 1 ст. 28 Закону визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Відсутність даних про сповіщення боржника щодо проведення виконавчих дій за місцем його проживання свідчитиме про недотримання прав бути приступнім під час проведення виконавчих дій (ч. 1 ст. 19 Закону).
Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення виконавчих дій щодо повернення майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з повернення майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до майна у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.
Зокрема виконавець, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинен також довести що особа, у якої знаходиться майно боржника повідомлена про намір виконавця вчинити виконавчі дії з повернення майна.
Також, у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.
В апеляційній скарзі приватний виконавець Мехед О.В. стверджує, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження він направив боржнику рекомендованим поштовим відправленням, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.
Проте, з такими доводами приватного виконавця погодитися не можна з огляду на таке.
Відповідно до приписів ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Матеріалами справи підтверджується, що 29.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехед О.В. відкрито виконавче провадження № 61944245 з виконання виконавчого напису № 735, виданого 04.03.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В. (а.с.19)
У наявній в матеріалах справи копії супровідного листа, який адресовано ТОВ «Техніка і Технології» та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», датованого 29.04.2020 за вих. № 932, зазначено, що приватний виконавець Мехед О.В. направляє виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2020, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 735, виданого 04.03.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. (а.с.18).
Адресою ТОВ «Техніка і Технології» приватний виконавець вказав АДРЕСА_2 .
Згідно наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису № 735, виданого 04.03.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т. В. місцезнаходження ТОВ «Техніка і Технології» - Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул.Ангарська буд. №3А.
Отже, копію постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем направлено не за адресою зазначеною у виконавчому документі, тим самим приватним виконавцем не дотримано приписів ч.1 ст.ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», а тому немає підстав вважати, що боржник повідомлений про початок примусового виконання рішення.
Даних про те, що боржнику було запропоновано в добровільному порядку виконати виконавчий напис, а також, повідомлено, що 29.04.2020 приватним виконавцем буде вилучатися спірний автомобіль за ймовірним його знаходженням, матеріали справи не містять, що є порушенням прав боржника визначені ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».
Матеріали справи не містять достовірних даних про те, що автомобіль, що є предметом лізингу та підлягає поверненню стягувачеві, знаходився за адресою, вказаною в поданні приватного виконавця. 
З наданого приватним виконавцем скриншота GPS-трекера не можливо достовірно встановити точну адресу місця знаходження автомобіля, що є предметом лізингу, на час вчинення виконавчої дії.
Окрім того, вказаний скриншот не може бути взятий до уваги апеляційним судом, оскільки він до суду першої інстанції приватним виконавцем не подавався та не був предметом дослідження суду першої інстанції.
Подаючи апеляційну скаргу на ухвалу суду, будь-яких заяв про долучення до матеріалів справи зазначеного доказу ОСОБА_1 не подавав, а також не мотивував та не надав доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця про примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, є необґрунтованим та передчасним, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в його задоволенні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.        
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого органу Кіровоградської області Мехед Олега Валерійовича залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2020 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 16.09.2020.

Головуючий суддя                                                  С. І. Мурашко 
Судді                                                           Л. М. Дьомич
О. Л. Карпенко