ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року	Львів	Справа № 460/1131/20 пров. № А/857/5735/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року (головуючого судді Дорошенко Н.О. ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Рівне повний текст рішення складено 13.04.2020) у справі №460/1131/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.02.2020 звернувся в суд з уточненим позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати порушення його конституційних прав неправомірною бездіяльністю відповідача по перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплату пенсії на його користь згідно рішення суду у справі №460/3230/18 від 19.11.2019.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року задоволено позов. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2008, на підставі довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237, виданої на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 460/3230/18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2008 на підставі виданої на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 460/3230/18 довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237, з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34, постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Позивач подав до апеляційного суду клопотання про розгляд справи із його участю, однак таке не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно частин 5-6 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та не потребує виклику сторін у справі.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №460/1131/20 та ухвалою суду від 22.05.2020 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 , 1952 року народження, перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області з 01.01.2007 та отримує пенсію за вислугу років на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (аркуші справи 53-57).
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення певних дій позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням: постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414; постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 № 34; постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294.
10.12.2019 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18, Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видано довідку №12/1/1237 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, згідно з якою грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34, постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, за посадою уповноважений (головний спеціаліст) Комітету з питань соціального захисту при Кабінеті Міністрів України, складає:
посадовий оклад: з 01.02.2008 – 2947,85 грн; з 01.04.2012 – 2947,85 грн; з 01.12.2015 – 3684,81 грн; з 01.05.2016 – 4308,00 грн; з 01.01.2017 – 5900,00 грн;
оклад за військовим званням: з 01.02.2008 – 135,00 грн; з 01.04.2012 – 135,00 грн; з 01.12.2015 – 135,00 грн; з 01.05.2016 – 135,00 грн; з 01.01.2017 – 135,00 грн;
надбавка за вислугу років 40%: з 01.02.2008 – 1233,14 грн; з 01.04.2012 – 1233,14 грн; з 01.12.2015 – 1527,92 грн; з 01.05.2016 – 1777,20 грн; з 01.01.2017 – 2414,00 грн;
надбавка за виконання особливо важливих завдань (постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294) 50%: з 01.02.2008 – 2158,00 грн; з 01.04.2012 – 2158,00 грн; з 01.12.2015 – 2673,87 грн; з 01.05.2016 – 3110,10 грн; з 01.01.2017 – 4224,50 грн;
премія 10%: з 01.02.2008 – 294,79 грн; з 01.04.2012 – 294,79 грн; з 01.12.2015 – 368,48 грн; з 01.05.2016 – 430,80 грн; з 01.01.2017 – 590,00 грн;
надбавка (п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414) 15%: з 01.02.2008 – 442,18 грн; з 01.04.2012 – 442,18 грн; з 01.12.2015 – 552,72 грн; з 01.05.2016 – 646,20 грн; з 01.01.2017 – 885,00 грн;
надбавка за класну кваліфікацію 11%: з 01.02.2008 – 324,26 грн; з 01.04.2012 – 324,26 грн; з 01.12.2015 – 405,33 грн; з 01.05.2016 – 473,88 грн; з 01.01.2017 – 649,00 грн.
Всього: з 01.02.2008 – 7535,22 грн; з 01.04.2012 – 7535,22 грн; з 01.12.2015 – 9348,13 грн; з 01.05.2016 – 10881,18 грн; з 01.01.2017 – 14797,50 грн (аркуш справи 44).
Вищевказана довідка направлена Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області супровідним листом від 10.12.2019 №12/1/1238 для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (аркуш справи 43).
08.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виданої на виконання судового рішення від 19.11.2019 у справі №460/3230/18 (аркуш справи 5).
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 07.02.2020 №К-71/10.03-05 повідомлено ОСОБА_1 про те, що органом Пенсійного фонду, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої на виконання судового рішення від 19.11.2019 у справі №460/3230/18, проведено перерахунок його пенсії. Враховуючи те, що резолютивна частина постанови суду не містить зобов`язань до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо проведення перерахунку та не визначив дати, з якої вказаний перерахунок має бути проведений, тому розмір пенсії позивача перераховано з 01.01.2020, як визначено ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб» (аркуш справи 6).
Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку пенсії на підставі довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237 з 01.01.2020 протиправною бездіяльністю, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ). 
Так, частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема, осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Частиною другою статті 51 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Порядок №45), яка набрала чинності 20.02.2008.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку №45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.
Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).
Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Відповідно до пункту 4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пунктом 5 Порядку № 45 передбачено те, що особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо із займаних посад у зазначених органах, установах, до яких вони були відряджені, грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за аналогічними або відповідними посадами в органі, з якого вони були відряджені. За бажанням особи грошове забезпечення враховується за посадою, яку особа займала до відрядження для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18 встановлено, що згідно з послужним списком, з 07.10.1992 по 26.11.1992 ОСОБА_1 прикомандирований до Кабінету Міністрів України із залишенням на військовій службі; з 26.11.1992 перебував на посаді уповноваженого комітету з питань соціального захисту військовослужбовців при Кабінеті Міністрів України; з 28.09.1996 року звільнений із займаної посади і направлений в розпорядження Міністра оборони України. 
Рівненський міський суд Рівненської області у постанові від 26.11.2014, яка набрала законної сили 29.01.2015 у справі №2а-3361/10 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії за минулий час встановив те, що оскільки позивач вийшов на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з посади головного спеціаліста Комітету з питань соціального захисту військовослужбовців при Кабінеті Міністрів країни, то при розрахунку (перерахунку) пенсії необхідно брати посадовий оклад встановлений за цією посадою.
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до додатку №3 до постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі – Постанова №268), посадовий оклад головного спеціаліста Комітету з питань соціального захисту військовослужбовців при Кабінеті Міністрів України з 12.05.2007 складає 2033 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України №34 від 06.02.2008 «Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі – Постанова №34) внесено зміни до Постанови №268, згідно з якими з 01.02.2008 у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання апарату органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури, судів та інших органів, внести зміну щодо підвищення на 45 відсотків посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Тобто, посадовий оклад позивача з 01.02.2008 збільшено на 45 відсотків.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – Постанова №1013), у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців (за винятком військовослужбовців військових прокуратур), осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2008 року № 34 «Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України» та від 20 травня 2009 року № 482 «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету». Тобто, посадовий оклад позивача, з урахуванням Постанови №34, з 01.12.2015 збільшився на 25 відсотків.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №292 від 06.04.2016 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» (далі – Постанова №292), яка набрала чинності 01.05.2016, посадовий оклад головного спеціаліста в секретаріаті Кабінету Міністрів України становить 4308 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (далі – Постанова №15), яка застосовується з 01.01.2017 визначено, що посадовий оклад головного спеціаліста державного органу, юрисдикція якого поширюється на всю територію України становить 5900 грн. 
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 355) Кабінет Міністрів України установив з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.
При цьому, пунктом 2 цієї постанови зобов`язано, зокрема Міністерство оборони України після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 1294) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, військовослужбовцям органів (підрозділів) Державної прикордонної служби, Морської охорони, що безпосередньо забезпечують охорону ділянок кордону, здійснюють прикордонний контроль і пропуск через кордон, військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов`язані з виконанням завдань державної безпеки, військовослужбовцям розвідувальних органів, які безпосередньо виконують функції з добування інформації, забезпечують та беруть участь у спеціальних заходах, спрямованих на підтримку національних інтересів, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ, військовослужбовцям Служби безпеки за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції, військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, які безпосередньо забезпечують функціонування та безпеку державної системи урядового зв`язку, Національної системи конфіденційного зв`язку, державний контроль за станом криптографічного та технічного захисту державних інформаційних ресурсів та інформації, вимога щодо захисту якої встановлена законом, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994 затверджено положення «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» (далі – Постанова №414).
Пунктом 2 цієї постанови визначено, що особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та  їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків. 
Суд апеляційної інстанції в постанові від 19.11.2019 у справі № 460/3230/18 встановив протиправність неврахування Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки вищевказаних нормативно-правових актів, які змінювали розмір та складові грошового забезпечення позивача, при підготовці довідки про розмір та складові його грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та зобов`язав надати відповідну довідку до відповідача про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням вищевказаних постанов Кабінету Міністрів  України.
Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до частини 2 статті 51 Закону №2262-ХІІ, обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії ОСОБА_1 , зумовлені прийняттям вищевказаних постанов Кабінетом Міністрів України, а не фактом видачі довідки Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237.
Водночас, довідка Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237 містить періоди із зазначенням сум, які підлягають застосуванню органом Пенсійного фонду для перерахунку пенсії позивача у такі періоди, що відповідають обставинам, які тягнуть за собою зміну розміру його пенсії.
Проте, в порушення вимог статті 51 Закону №2262-ХІІ відповідачем перераховано пенсію позивача з першого числа місяця, після надходження довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237, тобто з 01.01.2020, а не з дати настання обставин, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії ОСОБА_1 .
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).
Разом з тим, частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу дій щодо проведення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237 з 01.01.2020, на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку про наявність протиправної поведінки з боку відповідача, яка полягає у не проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням періодів, з яких повинен здійснюватися такий перерахунок, на підставі вказаної довідки, що видана згідно рішення суду, яке набрало законної сили.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, з огляду на наступне.
Згідно частин 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Водночас, норми КАС України є загальними щодо строків звернення до адміністративного суду за захистом прав, в той час як спеціальними норми, якими врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій, регламентовані Законом №2262-ХІІ.
Згідно з частиною 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.11.2019 у справі №460/3230/18 встановив порушення з боку Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо неврахування при підготовці довідки про розмір та складові грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, правових норм постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34, постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, щодо розміру складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Таким чином, в силу вимог частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком, оскільки перерахунок розміру пенсії позивачу не був проведений саме з вини державного органу, який видає довідку для перерахунку пенсії.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому, частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4), або застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи виклад позовних вимог та встановлений в ході судового розгляду факт бездіяльності з боку відповідача, а також положення статей 5, 9 та 245 КАС України, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.12.2019 №12/1/1237 з 01.02.2008, з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34, постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292, постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15, постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак не довів правомірності своїх дій.
Щодо доводів апелянта про перерахунок пенсії з 01.02.2008 із не врахуванням статті 122, 123 КАС України колегія суддів враховує наступне.
В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Основний Закон України також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.
Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.
Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).
Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.
Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.
При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.
З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України “Про оплату праці” і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” колегія суддів дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.
Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист підтверджується також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий же обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Системний аналіз зазначеного вище законодавства дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Аналогічна правова позиція стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постановах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 09 липня 2019 року у справі 676/1557/16-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17 (2-а/201/304/2017).
За таких обставин, колегія суддів не погоджується із доводами апелянта про пропуск строку звернення до суду, оскільки є постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №460/3230/18, яка набрала законної сили.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права. 
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 30 січня 2020 року по справі № 554/5119/16-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Суд не приймає доводи скаржника, які ґрунтуються на висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 26.06.2018 у справі №127/23012/17 та від 25.09.2018 у справі №404/1029/17, оскільки правовідносини в цій справі не є релевантними.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі №460/1131/20 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                В.В. Гуляк

                                                                                            Р.Й. Коваль