ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020                                                м. Дніпро                            Справа №  912/1976/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.
за участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Міщук Н.П., посвідчення № 053849 від 03.10.2019,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги виконувача обов`язки керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019 у справі                      № 912/1976/19 (суддя Вавренюк Л.С.) про повернення позову без розгляду
за позовом Керівника Кіровоградської місцевої прокуратури, в інтересах держави         в особі Державної служби України з безпеки на транспорті
до відповідача фізичної особи - підприємця Лісничого Ігоря Миколайовича,                 с. Первозванівка, Кропивницького району, Кіровоградської області
про стягнення 12064,94 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовної заяви і ухвали суду першої інстанції.

10 липня 2019 року керівник Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 12064,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт» та Закону України «Про автомобільні дороги» щодо проїзду автомобільними дорогами загального користування транспортного засобу з перевищенням нормативно допустимої маси та вагових обмежень на вісь без відповідного дозволу.
В обґрунтування визначення позивачем саме Державної службу України з безпеки на транспорті, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, прокурор посилається на те, що має місце факт не здійснення вказаним органом заходів, спрямованих на захист державних інтересів, зокрема щодо стягнення з ФОП Лісничого І.М. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що ставить під загрозу фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018-2022 роки, що порушує економічні інтереси держави.
Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019 позовну заяву керівника Кіровоградської місцевої прокуратури № 78-4869вих19 від 10.07.2019 (вх. № 1976/19 від 10.07.2019) повернуто без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом виключних випадків для представництва прокурором інтересів держави.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Державною службою України з безпеки на транспорті, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави. Сама по собі обставина незвернення Державною службою України з безпеки на транспорті з позовною заявою протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання відповідним органом своїх функцій із захисту інтересів держави.
Обставина, пов`язана з неможливістю сплати Державною службою України з безпеки на транспорті судового збору за подання позову до суду в певний період, не підтверджує неможливість такого здійснення останньою захисту інтересів держави в подальшому.

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, керівник Кіровоградської місцевої прокуратури оскаржує її до Центрального апеляційного господарського суду.
На думку прокурора, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 131-1 Конституції України,    ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 53, 162, 236 ГПК України, внаслідок чого зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи.
Також, прокурор вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновок щодо необхідності визначення прокурором у позовній заяві причин неможливості позивача самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку, а також того, що до позовної заяви не долучено доказів в обґрунтування не вжиття позивачем відповідних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості перед Державним бюджетом України з плати за проїзд.
Прокурор вважає, що у даній справі позовні вимоги є достатньо обґрунтованими. Позов прокурора спрямований виключно на захист порушених відповідачем економічних інтересів держави внаслідок несплати відповідачем у встановлений законодавством строк визначеної контролюючим органом плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим та великогабаритним засобом та неналежним здійсненням уповноваженим органом - Державною службою України з безпеки на транспорті своїх повноважень щодо захисту цих інтересів.
Крім того, на думку прокурора, ним обґрунтовано у чому саме полягає бездіяльність уповноваженого органу - Державною службою України з безпеки на транспорті, який, будучи обізнаним про наявність порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження, не вжив належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості.
Також, прокурор зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено повноважень прокурора щодо роз`яснення органом державної влади або їх службовим особам, їх власних повноважень, тим більше спонукання їх до вчинення певних дій. Висновки суду про невиконання прокурором обов`язку щодо наведення причин, які перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо позивачем, прокурор вважає помилковими, оскільки, як положення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» так і положення ст. 53 ГПК України такого обов`язку прокурора не передбачають.
На думку прокурора, будь-які причини нездійснення відповідними органами, у тому числі Укртрансбезпеки, своїх функцій не може обмежувати державу в праві на судовий захист або вплинути на обов`язок її процесуальних прав.
З урахуванням вищезазначеного, прокурор просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019, а справу передати на розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

3. Узагальнені доводи інших учасників справи.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2019        у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),  Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконувача обов`язки керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019 у справі                      № 912/1976/19. Цією ж ухвалою апеляційне провадження у справі зупинено до оприлюднення повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 587/430/16-ц в ЄДРСР.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 поновлено провадження у справі № 912/1976/19 з метою витребування від Кіровоградської місцевої прокуратури оригіналу позовної заяви № 78-4869вих19 від 10.07.2019, яку було повернуто Господарським судом Кіровоградської області без розгляду. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 28.10.2019.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2019 розгляд справи призначено на 04.11.2019.
04.11.2019 у судовому засіданні розгляд справи відклався до 20.11.2019.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2019 провадження за апеляційною скаргою виконувача обов`язки керівника Кіровоградської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019 у справі № 912/1976/19 зупинялося до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 912/2385/18.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2020 провадження по справі № 912/1976/19 поновлено з 08.09.2020.
08.09.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Кіровоградська місцева прокуратура звернулася до Господарського суду Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до Фізичної особи - підприємця Лісничого Ігора Миколайовича про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 12064,94 грн.
В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що 10.09.2018 при проведенні рейдової перевірки на 471 км а/д М-03 Київ- Харків-Довжанський уповноваженими особами управління Укртрансбезпеки у Харківській області здійснено заходи державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Так, за наслідками габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ФОП Лісничому І.М., складено акт № 0010387 від 10.09.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. В акті зафіксовано, що на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський км 471 вказаний автомобіль перевищив нормативно допустиму масу. А саме: нормативно допустима - 40 тон, фактична - 41,4 тон. Також допущено перевищення вагових обмежень на одиночну вісь - замість допустимих 11 тон (+-2% похибки) навантаження становило 11,250 кг, відповідно на 250 кг. Крім того, перевищив вагові обмеження на строєну вісь - замість допустимих 22 тон навантаження становило 23,850 тон, відповідно на 1850 кг. Вказане підтверджується чеком про зважування транспортного засобу від 10.09.2018.
За результатами проведеної перевірки посадовими особами Управління складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю за            № 0023387 від 10.09.2018 та розрахунок плати за проїзд від 10.09.2018 відповідно до затвердженої формули, яка становить 12064,94 грн.
Листом від 19.09.2018 за № 5904/36-18 на адресу відповідача направлено копії: акту № 0010387 від 10.09.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування; довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю     № 00233887 від 10.09.2018.
Зазначеним листом ФОП Лісничого І.М. повідомлено про необхідність сплати протягом 30 календарних днів коштів за проїзд великоваговим транспортним засобом з перевищенням нормативних параметрів без відповідного дозволу, про що повідомити управління Укртрансбезпеки у Харківській області. Лист направлено відповідачу 19.09.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Як зазначає прокурор, відповідач не сплатив самостійно плату за проїзд у сумі 12064,94 грн у встановленому законом порядку та в строк, визначений в повідомленні Укртрансбезпеки від 19.09.2018 за № 5904/36-18 та не поінформовано Управління у передбачений законодавством термін.
Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем в добровільному порядку та у встановлений законодавством строки не сплачена, вона підлягає стягненню в судовому порядку.

6. Мотиви з яких суд апеляційної інстанції задовольняє доводи апеляційної скарги та не погоджується з висновками викладеними в ухвалі місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду встановила наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону, у випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
За положеннями ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.
Аналіз положень ст. 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі                      № 912/2385/18:
«Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації,      а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.
Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».
Судова колегія приймає до уваги наступне.
Згідно ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі-Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті (п. 3 Положення).
Підпунктом 15, 27 п. 5 Положення передбачено, що Уктрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
З аналізу наведених положень вбачається, що Державна служба України з безпеки на транспорті має повний обсяг процесуальної дієздатності щодо захисту майнових інтересів держави, оскільки відповідні повноваження передбачені ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пп. 2, 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.
Наявність у Укртрансбезпеки права та повноважень на звернення до суду з позовами про стягнення плати за проїзд транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні підтверджено також Верховним Судом в постанові від 12.11.2019 у справі № 904/31/19.
Звертаючись до суду з цим позовом прокурор зазначив, що Державна служба України з безпеки на транспорті є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.
При цьому, прокурором вказано, що Державна служба України з безпеки на транспорті маючи відповідні повноваження не вживає належних та ефективних заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача в судовому порядку заборгованості перед державним бюджетом України з плати за проїзд.
Прокурор в позові зазначив, що підставою для представництва ним інтересів держави у цій справі є невжиття Укртрансбезпекою самостійно заходів щодо стягнення в судовому порядку з відповідача нарахованої та несплаченої плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативні. 
До позовної заяви прокурор додав листи, що на його думку підтверджують нездійснення позивачем належних заходів щодо захисту інтересів держави. Так у листі № 487/37-19 від 21.02.2019 Управління Укртрансбезпеки у Харківській області повідомляється, що останнє не наділено правом на звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів. Водночас у цьому ж листі повідомляється, що діяльність Укртрансбезпеки фінансується за рахунок Державного бюджету України, коштів, виділених для сплати судового збору за подання відповідних позовних заяв, станом на теперішній час не вистачає.
На лист в.о. керівника Кіровоградської місцевої прокуратури № 78-3391вих-19 від 10.05.2019, листом за вх. № 77-8277вх19 Укртрансбезпека просить Кіровоградську місцеву прокуратуру розглянути можливість щодо представництва інтересів держави особі Укртраснбезпеки в порядку господарського судочинства.
Таким чином, в позові прокурор в обґрунтування підстав для представництва зазначив про причини незвернення позивача до суду з цим позовом.
В позові прокурором обґрунтовано існування обставин загрози порушення інтересів держави, оскільки несплата відповідачем коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом.
Судова колегія враховує, що Укртрансбезпека обізнана про можливе порушення інтересів держави, що полягає у ненадходженні до Державного бюджету України плати у сумі 12064,94 грн за проїзд автомобільними дорогами великоваговим транспортним засобом, про що свідчить її лист на адресу прокурора №487/37-19 від 21.02.2019 (а. с. 63-64).
Разом з тим, протягом тривалого часу позивач не вживає заходів зі звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів.
Вказане є свідченням бездіяльності та неналежного виконання Укртрансбезпекою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави.
Прокурор повідомив Укртрансбезпеку про намір звернутися до Господарського суду Кіровоградської області з позовом в інтересах держави в особі Укртрансбезпеки про стягнення з ФОП Лісничого І.М. грошових коштів у сумі 12064,94 грн, що підтверджується листом № 78-4860вих19 від 09.07.2019        (а. с. 72).
Отже, прокурором дотримано вимоги ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
При цьому колегія суддів враховує, що відсутність в уповноваженого органу коштів для сплати судового збору перешкоджало своєчасному зверненню з позовом, що спонукало необхідність звернення з відповідним позовом саме органом прокуратури. 
Також, колегія суддів враховує, що сумніви у своїй компетенції не є достатньою причиною для незвернення відповідного органу держави до суду з відповідним позовом, що в свою чергу також зумовлювало необхідність звернення прокурора з відповідним позовом.
Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про наявність у прокурора обґрунтованих підстав для представництва та захисту інтересів держави в суді.
За вказаних обставин Господарський суд Кіровоградської області дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2016 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.  Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Також, Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, … в тих випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на відсутність встановлених процесуальним законом підстав для повернення позовної заяви прокурору на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019 у цій справі з передачею справи на розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

8. Розподіл судових витрат.

Щодо розподілу судових витрат в порядку ст. 129 ГПК України, судова колегія зазначає, що розподіл судових витрат, понесених прокурором у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, повинен бути здійснений судом першої інстанції за наслідками вирішення спору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Кіровоградської місцевої прокуратури - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 15.07.2019 у справі  № 912/1976/19 - скасувати.
Справу № 912/1976/19 передати для розгляду до Господарського суду Кіровоградської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14.09.2020.

Головуючий суддя                                                             Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                Т.А. Верхогляд

                                                                                          А.Є. Чередко