ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	

Справа № 640/19149/18                                 Головуючий у І інстанції - Пащенко К.С.
                                                                                  Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

             Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                  суддів:                   Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,  

                      при секретарі:                   Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

                                            В С Т А Н О В И Л А:

Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0007624105 від 08.08.2018 року про застосування до нього штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в сумі 20 833,33 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 року стосовно Позивача порушено провадження у справі про банкрутство № 911/4610/15, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та наразі триває процедура розпорядження майном; ухвалою Господарського суду Київської області задоволено заяву Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог по ПДВ у сумі 54 529 399,70 грн.; норми ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забороняють виконання грошових зобов`язань щодо сплати податків і зборів, термін виконання яких настав до введення мораторію; за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року Позивач задекларував згідно із наданими деклараціями з ПДВ 22 531 802,00 грн. (позитивне значення) та сплатив з поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ за той же період 26 662 624,00 грн., але з 03.08.2015 року показник CEA ПДВ S Овердрафт, в порушення норм діючого законодавства, жодного разу не був перерахований; такими діями фіскальний орган порушив інтереси Позивача, щодо якого порушено справу про банкрутство та у якого відсутні обігові кошти, в тому числі для поповнення спеціального рахунка з ПДВ; наслідком зазначеного є накладання штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в СЕА ПДВ; про борги з ПДВ та труднощі із реєстрацією податкових накладних Позивач неодноразово повідомляв Міністерство енергетики та вугільної промисловості України; таким чином вина Позивача у несвоєчасній реєстрації податкових накладних відсутня. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. 
Зокрема, Позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2016 року у справі про банкрутство № 911/4610/15 задоволено заяву Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання грошових вимог, в тому числі з податку на додану вартість у сумі 54 529 399,70 грн., ці вимоги включено до вимог кредиторів. Таким вимог, на думку Позивача, погашення заборгованості з податку на додану вартість, термін виконання якого настав станом на 17.11.2015 року - до дня введення мораторію, у сумі 54 529 399,70 грн., унеможливлювалось відповідно до вимог Закону, тому збільшення ліміту достатнього для реєстрації податкових накладних в системі СЕА ПДВ за рахунок цих зобов`язань не відбулося з незалежних від Позивача причин, а саме внаслідок дії мораторію.
Разом із тим, Позивач зазначає, що орган ДФС не вніс зміни в показники формули СЕА ПДВ у зв`язку із дією мораторію, відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тобто не виключив зобов`язання, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, що призвело до зменшення ліміту реєстрації податкових накладних в системі СЕА ПДВ. Так, за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року підприємство задекларувало та сплатило з поточного рахунка на рахунок в СЕА ПДВ за той же період 26  662  624,00 грн. Однак, показник СЕА ПДВ S Овердрафт, контролюючим органом не був перерахований за вищезазначений період, а сплачені кошти зараховані на погашення зобов`язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, що завдало негативного впливу на строки реєстрації Позивачем податкових накладних в СЕА ПДВ.
Окрім того, згідно з реєстром транзакцій в СЕА ПДВ було зайво списано зобов`язання з податку на додану вартість Позивача за жовтень 2015 року у сумі 3  056  877,00 грн., що спричинило безпідставне зменшення ліміту реєстрації податкових накладних контролюючим органом. Так, рішенням Окружного адміністративного суду від 03.04.2019 року у справі № 826/9765/18 прийнято рішення про задоволення позову Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" шляхом визнання протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України з не проведення перерахунку подвоєння картотеки електронного рахунку в СЕА ПДВ на суму 3 056 877,00 грн., яке виникло внаслідок незаконного подвійного проведення Державною фіскальною службою України податкової декларації з податку на додану вартість Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" за жовтень 2015 року та зобов`язання Державну фіскальну службу України вчинити дії з анулювання подвоєння картотеки електронного рахунку СЕА ПДВ на суму 3  056 877,00 грн. платника податків - Державне підприємство "Регіональні електричні мережі".
Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.
Проте на адресу суду надійшли письмові пояснення Позивача, в яких він зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки, на його думку, у даному випадку вимоги Закону мають бути застосовані не як підстави звільнення чи не звільнення від відповідальності за порушення терміну реєстрації податкових накладних у період після введення мораторію, а як норма матеріального права, дотримання якої безпосередньо вплинули, незалежно від волі платника податку - Позивача та внаслідок бездіяльності контролюючого органу, на формування показників S Овердрафту. В підтвердження зазначеної правової позиції Позивачем долучено до матеріалів справи постанову Верховного Суду від 01.06.2020 року у справі № 826/17899/16 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2019 року у справі № 640/19147/18. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Офісом великих платників податків ДФС було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних ДП "Регіональні електричні мережі" в єдиному реєстрі податкових накладних з дати виписки за період січень 2016 року - червень 2018 року.
Перевіркою встановлено порушення Позивачем п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 календарних днів - на загальну суму ПДВ 1 962,30 грн., на 366 і більше календарних днів - на загальну суму ПДВ 41 666,67 грн.
За результатами перевірки складено Акт № 2145/28-10-41-05/32402870 від 17.07.2018 року та винесено податкове повідомлення-рішення № 0007624105 від 08.08.2018 року, яким Позивачу на підставі ст. 120-1 ПК України нараховано штраф в розмірі 20 833,33 грн.
Позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на податкове повідомлення-рішення № 0007624105 від 08.08.2018 року, в якій просив податкове повідомлення-рішення скасувати.
За результатами розгляду скарги Позивача Державною фіскальної службою України було прийнято рішення (вих. № 33652/6/99-99-11-03-01-25 від 17.10.2018 року), яким скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після його введення, то не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення, а невиконання таких зобов`язань є правопорушенням. Оскільки порушення Позивачем терміну реєстрації податкової накладної мало місце вже після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, Відповідачем правомірно застосовано до платника податків штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкової накладеної в Єдиному реєстрі.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений    Конституцією    та законами України.
В свою чергу відносини, що виникають у сфері справляння    податків    і    зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, штрафні санкції були застосовані до Позивача на підставі пункту  120-1.1  статті  120 ПК України, тобто за порушення граничного строку реєстрації податкових накладних.
Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України (станом на дату складення спірної податкової накладної) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на    податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації  готівки у  банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001    цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Отже, основні принципи функціонування СЕА ПДВ визначено статтею 200-1 "Електронне адміністрування податку на додану вартість" Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 200-1.1 статті 200-1 Кодексу СЕА ПДВ забезпечує автоматичний облік у розрізі платників податку та цим же пунктом передбачено затвердження Кабінетом Міністрів України порядку електронного адміністрування ПДВ, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість".
Порядок електронного адміністрування ПДВ визначає механізм відкриття та закриття рахунків у СЕА ПДВ, особливості складання податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач протягом січня 2016 року - червня 2018 року виписував податкові накладні за постачання товарів/послуг та включав до податкових зобов`язань декларацій з податку на додану вартість у відповідних податкових періодах.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.
Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
На підставі ст. 120-1 ПК України Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0007624105 від 08.08.2018 року, згідно із яким до Позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 20 833,33 грн.
Проте, колегія суддів зазначає, що Позивачем не заперечується реєстрація податкових накладених у періоді з січня 2016 року по червень 2018 року з порушенням строків їх реєстрації, однак, як наголошує Позивач, таке порушення виникло не з його вини.
Так, Ухвалою Господарського суду Київської області від 17 листопада 2015 року стосовно Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" порушено провадження у справі про банкрутство № 911/4610/15 та введено мораторій на задоволенні вимог кредиторів. 
До 01 січня 2016 року Позивач перебував на обліку у Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07 липня 2016 року у справі № 911/4610/15 заяву Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15 грудня 2015 року № 2279/9/10-036 про визнання грошових вимог задоволено, в тому числі з податку на додану вартість у сумі 54  529 399,70 грн. (ПДВ за липень 2014 року - 9 979 010 грн., пеня за уточнюючими деклараціями, поданими у січні - березні 2014 року - 48 790,70 грн., ПДВ за серпень 2014 року - 9 983 084 грн., ПДВ за вересень 2014 року - 11 330 988 грн., ПДВ за жовтень 2014 року - 3 799 777 грн., ПДВ за травень 2015 року - 921 249 грн., ПДВ за липень 2015 року - 5 953 350 грн., ПДВ за серпень 2015 року - 865 077 грн., ПДВ за вересень 2015 року - 8 591 197 грн., ПДВ за жовтень 2015 року - 3 056 877 грн.) та включено до реєстру вимог кредиторів.
Як зазначає Позивач, Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області у листопаді 2015 року двічі надсилала Казначейству реєстр, в якому зазначала звітний (податковий) період - жовтень 2015 року та суму податку 3 056 877 грн., що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету з електронного рахунка підприємства в межах їх залишку. При цьому залишок  узгоджених податкових зобов`язань підприємства, не сплачений до бюджету, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету коштів, що перераховуються на електронний рахунок. Тобто при поповненні електронного рахунка в СЕА ПДВ для реєстрації податкових накладених Казначейство двічі перераховує до бюджету суму узгоджених зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2015 року у сумі 3 056 877 грн.
На підставі викладеного, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило:
- визнати бездіяльність Державної фіскальної служби України з не проведення перерахунку подвоєння картотеки електронного рахунку в СЕА ПДВ на суму 3  056 877,00 грн., яке виникло внаслідок незаконного подвійного проведення Державною фіскальною службою України податкової декларації з податку на додану вартість Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" за жовтень 2015 року протиправною;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України вчинити дії з анулювання подвоєння картотеки електронного рахунку СЕА ПДВ на суму 3  056 877,00 грн. платника податків - Державне підприємство "Регіональні електричні мережі".
Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі № 826/9765/18, яке набрало законної сили, позов Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" до Державної фіскальної служби України задоволено.
Визнано бездіяльність Державної фіскальної служби України з не проведення перерахунку подвоєння картотеки електронного рахунку в СЕА ПДВ на суму 3  056 877,00 грн., яке виникло внаслідок незаконного подвійного проведення Державною фіскальною службою України податкової декларації з податку на додану вартість Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" за жовтень 2015 року протиправною.
Зобов`язано Державну фіскальну службу України вчинити дії з анулювання подвоєння картотеки електронного рахунку СЕА ПДВ на суму 3  056 877,00 грн. платника податків - Державне підприємство "Регіональні електричні мережі".
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглядаючи дану адміністративну справу дійшов помилкового висновку про не прийняття до уваги рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі № 826/9765/18, зазначивши, що воно не набрало законної сили, що не відповідає дійсності. 
Враховуючи висновки, викладені в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі № 826/9765/18, яке набрало законної сили, колегія судів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 569, ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН. Показники, які відображаються у витязі з СЕА ПДВ є складовими формули, за якою розраховується сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні (реєстраційну суму):
S Накл = S НаклОтр + S Митн + S ПопРах + S Овердрафт - S НаклВид - S Відшкод - S Перевищ, де
S Овердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України.
Показник S Овердрафт щокварталу (протягом перших шести робочих днів такого кварталу) підлягає автоматичному перерахунку з урахуванням показника середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців станом на дату такого перерахунку були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України. Такий перерахунок здійснюється шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком. 
За період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року Позивач задекларував згідно наданих декларацій з ПДВ 22 531 802 грн. (позитивне значення) та сплатив з поточного рахунка на рахунок в системі електронного декларування ПДВ за той же період 26 662 624 грн., але з 03 серпня 2015 року показник СЕА ПДВ S Овердрафт, в порушення норм діючого податкового законодавства, не був перерахований. 
При цьому, Позивач задля такого перерахунку неодноразового звертався до контролюючих органів (лист від 30 вересня 2016 року № 01/1445 до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області, лист від 11 жовтня 2016 року № 01/1508 до ГУ ДФС у Київській області, лист від 04 травня 2016 року № 01/651, лист від 26 листопада 2015 року № 01/1714, лист від 11 жовтня 2016 року № 01/1509, лист від 28 жовтня 2016 року № 01/1592, лист від 13 грудня 2016 року № 01/1864 до Державної фіскальної служби України, лист від 26 листопада 2015 року № 01/1712, лист від 12 січня 2017 року № 01/47 до Міністерства фінансів України).
Про борги з ПДВ, труднощі з реєстрацією податкових накладних та про виникнення штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в СЕА ПДВ, Позивач неодноразово повідомляв уповноважений орган управління - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листами від 13 липня 2015 року № К7/956, від 10 серпня 2015 року № 01/1104, від 08 вересня 2015 року № 01/1256, від 26 листопада 2015 року № 01/1713, від 01 грудня 2015 року № 01/1740, від 12 квітня 2016 року № 01/567, від 04 травня 2016 року № 01/650 та від 05 травня 2016 року № 06/680, проте відповіді не отримав.
Наведені факти, на переконання Позивача, підтверджують відсутність його вини у несвоєчасній реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, у зв`язку з відсутністю обігових коштів для забезпечення реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ, відповідно до вимог пункту 120-1.1. статті 120-1, статей 192, 201 Податкового кодексу України. 
При цьому, Позивач вказує на те, що мало місце в СЕА ПДВ задвоєння суми нарахування податку на додану вартість за жовтень 2015 року у розмірі 3 056 877 грн. внаслідок проведення податкової декларації з ПДВ за жовтень 2015 року двічі, у зв`язку з чим Позивач звертався до податкового органу щодо виправлення помилки, а в подальшому до суду, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частинами першою та другою статті 5 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до частин першої - третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
При цьому, відповідно до частини першої статті 72 Кодексу доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як було зазначено вище, Позивачем не заперечується, що за період січень 2016 року - червень 2018 року ним зареєстровані податкові накладні з порушенням встановлених Податковим кодексом України норм. Однак порушення мало місце за відсутності вини останнього та за обставин, наведених Позивачем, як у запереченнях на Акт камеральної перевірки, скарзі на податкове повідомлення - рішення, так і в позовній заяві та апеляційній скарзі.
Позивач, звертаючись до суб`єктів владних повноважень у наведених вище листах, неодноразово наголошував, зокрема, що у зв`язку з відсутністю обігових коштів для поповнення спеціального рахунку з ПДВ, підприємство реєструє податкові накладні своїм споживачам тільки після того, коли отримає зареєстровану в СЕА ПДВ податкову накладну від ДП "Енергоринок". Неплатоспроможність підприємства призводить до накопичення податкового боргу з ПДВ та неможливості своєчасної реєстрації податкових накладних в СЕА ПДВ.
Колегія суддів звертає увагу, що податковим органом на доводи Позивача, наведені як у запереченнях на Акт камеральної перевірки, скарзі на податкове повідомлення - рішення, так і у відзиві на позовну заяву, не наведено будь-якого спростування та оцінки викладеним Позивачем обставинам щодо несвоєчасної реєстрації ряду податкових накладених в ЄРПН.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
В адміністративному судочинстві обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на Відповідача - суб`єкта владних повноважень.
На думку колегія суддів, Позивачем доведено наявність об`єктивних обставин, що завадили своєчасній реєстрації податкових накладних в ЄРПН та відсутність, при цьому, вини останнього. 
Крім того, Верховний Суд у постановах від 23 липня 2019 року (справа № 620/3609/18), від 14 серпня 2018 року (справа № 803/1583/17), від 30 січня 2018 року (справи № 815/2745/17, № 816/390/17), надаючи правову оцінку підставам застосування штрафних санкцій відповідно до пунктів  120-1.1,  120-1.2  статті  120-1 ПК України, вказав, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних лише за наявності його винної поведінки.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність вини Позивача, як необхідної складової податкового правопорушення, що обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням, у зв`язку з чим адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1  ст. 317 КАС України  визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" задовольнити.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325,  328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
     Апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" - задовольнити. 
       Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" - задовольнити.
         Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0007624105 від 08.08.2018 року про застосування до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в сумі 20 833,33 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                                 О.М. Оксененко
Повний текст складено 02.07.2020 року.