ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року	Львів	Справа № 2а-1964/11/1370 пров. № А/857/3765/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Шевчук С.М.
суддів                                                             Кухтея Р.В., Носа С.П.,
за участю секретаря судового засідання     Ігнатищ Л.М.
представника позивача                                 Кісіль Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 05 лютого 2020 року (ухвалене в порядку загального позовного провадження, судом під головуванням судді Гавдик З.В., повний текст рішення складено - 17.02.2020) у справі № 2а-1964/11/1370 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, суд-

ВСТАНОВИВ:
Державна податкова інспекції у Франківському районі м. Львова звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом  про стягнення з ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів
У судовому засіданні 05.02.2020 проведено заміну сторони позивача на належного правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на ім`я відповідача здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки MAN - 30.07.2009 року, та MERSEDES BENZ - 13.05.2009 року, та сплатив податок з власників транспортних засобів на загальну суму 90180,00 грн. Однак, згідно листа Західного ГРУ "Приватбанку" від 04.11.2010 року № 5949 факт перерахування коштів на рахунках місцевого бюджету Франківського району м. Львова не підтверджується. Таким чином, фактично відповідач податок з власників транспортних засобів до бюджету не сплатив.
Рішенням  Львівського окружного адміністративного суду  від 05 лютого 2020 року у задоволенні обумовленого позову відмовлено. 
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації, не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, є підстави вважати, що відповідач не виконав обов`язку зі сплати податку. Та обставина, що транспортний засіб було зареєстровано, не є доказом того, що податок відповідачем сплачено, як і не є підставою для звільнення відповідача від конституційного обов`язку такий податок сплатити.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлення засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену даним учасником справи, яке повернулося на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою  (а.с.153-154).
Відповідно до ч. 4 ст. 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Таким чином, у відповідності до вказаних вище положень КАС України, судове повідомлення про виклик в судове засідання відповідача, призначене на 23 липня 2020 року вважається врученим йому належним чином, оскільки про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлявся за адресою, яка містилася в матеріалах справи. 
У судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляв.
ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно листа управління Державтоінспекції Львівського ВРЕР № 9504/10/17-108/174 від 28.04.2010 року на ім`я ОСОБА_1 30.07.2009 року здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки MAN, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та 13.05.2009 року автомобіль марки MERSEDES BENZ, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті, становить 90180,00 грн., об`єм двигуна:
- 6870 куб. см., ставка податку 1000 грн. за 100 куб. см., 1000 х 6870 / 100 = 68700,00 грн. (MAN, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 );
- 2148 куб. см., ставка податку 1000 грн. за 100 куб. см., 1000 х 2148 / 100 = 21480,00 грн. (MERSEDES BENZ, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 );
Згідно довідки ДПІ у Франківському районі м. Львова №2569/9/19-028 від 08.02.2011 року на рахунок УДК у Франківському районі "Податок з власників наземних транспортних засобів та інших машин і механізмів (з громадян)" 30.07.2009 року кошти в сумі 68700,00 грн. та 13.05.2009 року кошти в сумі 21480,00 грн. надходжень від ОСОБА_1 не було.
Згідно з відповіддю Західного ГРУ "ПриватБанк" заступнику голови ДПА у Львівській області від 04.11.2010 року квитанції про сплату податку відповідачем не знайдено.
Вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та № 1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн. 
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що відповідачем не сплачено податок з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні до бюджету Залізничного району м. Львова.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції посилаючись на  позицію ВС, викладену у постанові від 24.09.2019 року по справі №2а-11904/11/1370 виходив з того, що податковий орган, заявляючи вимоги про стягнення податкового боргу, для визнання їх обґрунтованими також має довести факт дотримання ним процедури узгодження суми податку, яка підлягає стягненню, натомість відповідачем не надано доказів  дотримання процедури узгодження податкового боргу.
ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ. 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Спірні правовідносини на час їх виникнення регулювалися приписами Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відповідно до ст.1 якого платниками податку з власників транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів.
З урахуванням ст.2 зазначеного Закону транспортний засіб відповідача є об`єктом оподаткування.
Згідно з ст.5 згаданого Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.
Фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.
Відповідно до ч.1 п.3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1388 від 07.09.1998р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.
Згідно з ч.4 п.8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.
Відповідно до п.3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затв. наказом Міністерства внутрішні їх справ України № 379 від 11.08.2010 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов`язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.
Згідно з п. 3.11 вищезазначеної Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П. І. Б. та дати.
Частиною 6 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.
Таким чином, ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.
Наявність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є обов`язковою умовою реєстрації таких транспортних засобів в органах ДАІ. Відсутність квитанції про сплату податку виключає можливість проведення першої реєстрації транспортного засобу. У разі відсутності документів про сплату податку реєстрація, перереєстрація і технічний огляд транспортних засобів не повинні проводитися, органи реєстрації та проведення технічного огляду повинні контролювати сплату податку перед проведенням технічного огляду, реєстрацією та перереєстрацією транспортних засобів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача ознак протиправної несплати податку з власників транспортних засобів та не встановлено причини ненадходження до бюджету коштів за реєстрацію згаданого в цій справі автомобіля.
Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів податкове зобов`язання повинно набути ознак податкового боргу.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов`язання - зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України (пункту 1.2); податкове повідомлення - письмове повідомлення контролюючого органу про обов`язок платника податків сплатити суму податкового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом (пункт 1.9); податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання (пункт 1.3).
Відповідно до пп.5.4.1 п.5.4 ст.5 зазначеного Закону узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.
Підпунктами 6.2.1 та 6.2.3 п.6.2 ст.6 вказаного Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.
Податкові вимоги надсилаються: а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов`язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов`язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до пп.6.2.4 п. 6.2 Закону податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.
Згідно з пп.6.3.1 п.6.3 ст.6 Закону податкове повідомлення виставляється за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем). Контролюючий орган веде реєстр виданих податкових повідомлень щодо окремого платника податків.
Податкова вимога повинна містити загальну суму податкового боргу та суми податкового боргу за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем). Податковий орган веде реєстр виданих податкових вимог щодо окремих платників податків.
Дотримання відповідних податкових процедур узгодження нарахованих податковим органом зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків, надісланню такому платнику податкових вимог, повинно передувати реалізації права суб`єкта владних повноважень на стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.
Аналогічні норми знайшли своє відображення в Податковому Кодексі України, який є чинним на дату розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій. 
Однак, в супереч обумовлених приписів Закону №2181 -ІІІ та Податкового Кодексу України в матеріалах справи  відсутні докази того, що позивачем приймалося податкове повідомлення-рішення про визначення відповідачу суми податкового зобов`язання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, відповідно, не вручалася (не направлялася) відповідачу податкова вимога, а тому сума коштів, яку податковий орган просить стягнути з відповідача як несплачене податкове зобов`язання, у встановленому законом порядку не узгоджена й статусу податкового боргу не набула.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 23.01.2018р. у справі № К/9901/3141/18 та від 04.05.2018р. у справі № К/9901/27157/18, які в силу приписів ч.5  ст.242 КАС України  та ч.6  ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Окрім цього, в матеріалах справи наявні документи, які слугували підставою для реєстрації на відповідача спірного автомобіля. Серед останніх є наявні копії квитанцій           про сплату транспортного податку від 11.03.2009р. на суму 21480 грн. та від 31.07.2009року  на суму 68700, згідно якої отримувачем коштів вказано УДК у Львівській обл. (а.с.41,70).
Таким чином, позивачем не доведено факт дотримання відповідних податкових процедур узгодження нарахованих податковим органом зобов`язань в частині несплаченого відповідачем податку з власників транспортних засобів та причини ненадходження до бюджету коштів за реєстрацію автомобіля за вказаними квитанціями.
Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Із урахуванням наведеного заявлений позивачем позов є необґрунтованим та безпідставним, через що не підлягає до задоволення.
У порядку ст.139 КАС України  понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДПС у Львівській області.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року в адміністративній справі № 2а-1964/11/1370 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 23.07.2020.