Ухвала
 
20 липня 2020 року
місто Київ
 
справа № 295/13040/16-ц
провадження № 61-10219ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 02 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на господарські споруди,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя та визнання права власності на господарські споруди.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 залишена без розгляду.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 02 червня 2020 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 10 липня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права щодо підстав для залишення позову без розгляду у разі повторної неявки сторони;
- рішення суду апеляційної інстанції не відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13 (провадження № 61-2630св19).
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу № 295/13040/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на господарські споруди
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 серпня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            Г. І. Усик