Номер провадження: 22-ц/813/6651/20 
Номер справи місцевого суду: 521/13624/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позовна заява вмотивована тим, що 21.10.2016 року позивач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 . Від шлюбу сторони мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 07.06.2018 року сторони проживають окремо, оскільки між ними часто стали виникати конфлікти, на підтвердження чого позивач надала копію постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Під час шлюбу відповідач відмовляв позивачу у допомозі по догляду за дитиною, придбанні необхідних продуктів харчування, інших необхідних для дитини речей, оплаті комунальних послуг та інше. Позивач зазначала, що у відповідача інших утриманців не має, він працездатний, розмір його доходу дозволяє сплачувати аліменти. Позивач неодноразово зверталася до відповідача для надання останнім допомоги на утримання дитини в позасудовому порядку, однак у зв`язку з його відмовою позивач була змушена звернутися до суду. 
Відповідно до позовної заяви, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісяця, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, з урахуванням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з 15.08.2019 року до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року в частині визначення розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1600 грн. щомісячно, з урахуванням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з 15.08.2019 року до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга аргументована тим, що районний суд жодним чином не обґрунтував розмір стягнутих аліментів у сумі 2500 грн. щомісячно. Відповідач вважає, що районний суд не врахував матеріального становища, фінансових можливостей та умов життя відповідача, адже встановивши, що єдиним його джерелом доходу є пенсія за віком у розмірі 3277,98 грн. та не встановивши у нього витрат, що перевищують заробіток (дохід), щодо яких не доведено джерело походження коштів для їх оплати, порушуючи вимоги ч. 3 ст. 182 СК України, судом стягнуто аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно, сплата яких поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки кошти, що залишаться за вирахуванням аліментів з пенсії, є меншими за розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Крім того, судом першої інстанції не враховано вимог ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких з пенсії може бути відраховано не більш як 50 % її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти). 
Відповідач також зазначає, що він ніколи не відмовлявся від матеріального утримання доньки у межах своїх фінансових можливостей і готовий оплачувати аліменти у розмірі, який дорівнює половині пенсії, тобто 1600 грн. 
На апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_2 подано відзив, відповідно до якого позивач зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року – залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги частково та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 2500 грн. щомісячно, з урахуванням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з 15.08.2019 року до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , районний суд виходив з обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому на підставі зібраних по справі доказів, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальних та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, районний суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягають стягненню аліменти в розмірі 2500 грн.
Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.
Судом встановлено, що з 21.10.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 21.10.2016 року, актовий запис № 2204 від 21.10.2016 року. Сторони мають спільну доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 22.09.2016 року, актовий запис № 8848 від 22.09.2016 року). Сторони разом не проживають. Сторони не заперечують, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір`ю – ОСОБА_2 .
Судова колегія виходить з такого.
Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідні положення містяться в національному законодавстві.
Як вбачається з частин першої та другої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно положень частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Положення статті 182 СК України визначають обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частина перша статті 184 СК України визначає суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач пояснювала суду, що позивач і відповідач проживають окремо, їхня спільна донька проживає разом з матір`ю та, у зв`язку з необхідністю приділяти дитині значний час, позивач має можливість працювати лише неповний робочий день, відповідач не допомагає позивачу в утриманні їхньої спільної доньки, хоча дитина потребує значних витрат на її утримання. 
В той же час, відповідач має декілька джерел доходу, має нерухоме та рухоме майно, здійснює значні витрати, зокрема витрачає кошти на участь у спортивних змаганнях.
Матеріалами справи підтверджено, що сторони мають малолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сторони не заперечують, що дитина проживає разом з матір`ю.
Позивач надала до суду складені нею особисто розрахунки витрат на дитину та роздруківки з Інтернет-магазинів, проте апеляційний суд погоджується з районним судом, що такі докази не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони містять лише загальну інформацію та не підтверджують, що відповідні товари були придбані для потреб дитини. 
Матеріалами справи встановлено, що на час звернення до суду ОСОБА_2 працювала прибиральницею службових приміщень в Одеському навчально-виховному комплексі № 19, до позовної заяви додано копії розрахункових листів ОСОБА_2 за січень 2019 року, з якого вбачається посадовий оклад позивача у розмірі 1921, за червень та липень 2019 року - посадовий оклад становить 2094 грн.
Згідно довідки від 20.11.2019 року № 6504, виданої Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департамент праці та соціального захисту населення Одеської міської ради, ОСОБА_2 отримувала з 01.07.2018 року по 31.03.2019 року допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 860 щомісячно. 
Відповідно до характеристики вихованця Одеського НВК № 19 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 18.10.2019 року, виданої Одеським навчально-виховним комплексом № 19 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – дошкільний навчальний заклад» Одеської міської ради, вихованням ОСОБА_3 в основному займається мати, зокрема, водить в сад і забирає, виявляє зацікавленість до консультацій і рекомендацій вихователів в куточку для батьків, регулярно відвідує батьківськи збори. Батько рідко приходить до дитячого саду. 
Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 грн. З цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 07.06.2018 року вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 .
Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 працював на посаді сторожа в Одеському навчально-виховному комплексі № 19 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – дошкільний навчальний заклад» Одеської міської ради. Згідно довідки про заробітну плату № 562 від 15.11.2019 року посадовий оклад ОСОБА_1 , який працював на посаді сторожа у ОНВК № 19, становив 2094 грн. та заробітна плата за період з травня 2019 по жовтень 2019 року складала 27506,04 грн., а з урахуванням утриманих коштів – 21867,28 грн., що у вказаний період часу складало в середньому по 3 644 грн. 55 коп. щомісячно (а. с. 69).
Згідно наказу Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Одеської обласної державної адміністрації № 123 о/д від 01.07.2016 року ОСОБА_1 присвоєно спортивний розряд «Перший спортивний розряд», згідно наказу Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Одеської обласної державної адміністрації № 164 о/д від 15.09.2016 року ОСОБА_1 присвоєно спортивний розряд «Кандидат у майстри спорту України». 
Матеріалами справи підтверджено участь ОСОБА_1 у спортивних заходах у 2016, 2018 роках, що вбачається з відповіді ГО «Компанія Любителів Українського Бездоріжжя 4Х4 Одеса», при цьому відповідач членом клубу не являється та членські внески не сплачує. 
Як встановлено з листа Голови Дачного кооперативу «Сонячний» від 14.11.2019 року вих. № 37 за ОСОБА_1 закріплена земельна ділянка АДРЕСА_1 , заборгованості по членським внескам відсутня, на ділянці знаходиться недобудована одноповерхова будівля. 
Згідно листів ГУ ПФУ в Одеській області від 18.11.2019 року № 29943/03-2 та від 02.12.2019 року № 31695/04-2 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію призначено довічно, розмір пенсії складає з 22.05.2019 року – 3277,98 грн. 
Відповідно до довідки від 06.12.2019 року № 4 ОСОБА_1 працював в ТОВ «Комунал Сервіс» з 21.06.2019 року, займав посаду головний інженер, дохід за період з 01.08.2019 року по 30.11.2019 року склав 38000 грн., та з урахуванням утримань – 30590 грн. або в середньому по 7 647,50 грн. щомісячно за вказаний період часу (а. с. 101).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 надано довідку, що видана ТОВ «Комунал Сервіс», про те, що з 11.12.2019 року ОСОБА_1 звільнений з ТОВ «Комунал Сервіс», та довідку від 06.02.2020 року № 84, що видана Одеським ліцеєм № 19 Одеської міської ради Одеської області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював в Одеському навчально-виховному комплексі № 19 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – дошкільний заклад» Одеської міської ради Одеської області на посаді сторожа з 07.03.2019 року по 18.11.2019 року, звільнений за власним бажанням – ст. 38 КЗпП України (Наказ по Одеському НВК № 19 № 133-К від 05.11.2019 року), згідно з рішенням Одеської міської ради № 5510-VII від 11.12.2019 року «Про зміну найменування Одеського навчально-виховного комплексу № 19 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів – дошкільний заклад» Одеської міської ради Одеської області» змінено найменування на Одеський ліцей № 19 Одеської міської ради Одеської області (а. с. 147-148).
Посилання позивача про здійснення відповідачем значних витрат на участь у спортивних змаганням, побудованого відповідачем дачного будиночку, витрат на придбання двох машин достатніми та належними доказами в суді першої інстанції не підтвердженні, матеріали справи таких доказів не містять.
Позивач ОСОБА_2 надала до суду апеляційної інстанції довідку від 15.05.2020 року Вих. № 1, виданої ФОП « ОСОБА_4 », про те, що позивач працює в ФОП « ОСОБА_4 » з 10.02.2020 року по теперішній час, займає посаду прибиральник службових приміщень з посадовим окладом 4725 грн.
Також, позивач ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції докази придбання відповідачем автомобілю Mitsubishi Pajero, д. з. НОМЕР_3 , та докази користування відповідачем автомобілю Renault Clio, д. з. НОМЕР_4 (пояснення ОСОБА_5 від 02.02.2016 року про отримання від відповідача еквіваленту 5 000 доларів США за проданий йому автомобіль «Міцубісі-Паджеро» - тобто до народження дитини та пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про експлуатацію відповідачем автомобіля Рено-Кліо у 2020 році), проте, ці письмові пояснення не є достатніми доказами витрат платника аліментів на придбання даного майна, а тому не можуть враховуватись апеляційним судом.
Відповідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Цивільне процесуальне законодавство визначає, що докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду відповідач мав одне джерело доходу - пенсію за віком у розмірі 3277,98 грн., що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. 
З положень статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти).
Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
При таких обставинах загальна сума стягнення аліментів на одну дитину з відповідача, яка визначена оскаржуваним рішення суду (2500 грн.), складає 76,27 % від суми доходу відповідача (пенсія за віком – 3277,98 грн.), що не узгоджується з обмеженнями, встановленими ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 гривень.
Абзацом другим частини другої статті 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має одне джерело доходу – пенсію за віком у розмірі 3277,98 грн. 
       Відповідно до апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 бажає матеріально утримувати доньку ОСОБА_3 та готовий сплачувати аліменти у розмірі 1600 грн., що складає 48,81 % від його єдиного підтвердженого джерела доходу – пенсії.
З огляду на зазначене, апеляційним судом у порядку статті 182 СК України встановлено, що платник аліментів – ОСОБА_1 , є непрацездатною особою, оскільки відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» досяг пенсійного віку, має єдине джерело доходу – пенсію за віком у розмірі 3277,98 грн.
Разом з тим позивачем не доведено необхідності здійснення значних витрат на утримання дитини, також стягувачем аліментів не доведено здійснення платником аліментів значних витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, а саме з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., щомісячно, до досягнення донькою повноліття.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року – змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_6 ) аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень щомісячно, з урахуванням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з 15.08.2019 року до досягнення донькою повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено: 31.07.2020 року.

Головуючий:                                                         О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                 А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова