УХВАЛА

21 липня 2020 року  
Київ
справа №140/2951/19
адміністративне провадження №К/9901/16412/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 

касаційну скаргу Міністерства юстиції України 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року
у справі № 140/2951/19                                                                                                        
за позовом ОСОБА_1       
до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області 
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

установив:

ОСОБА_1        звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Волинській області про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Волинській області середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі за період з 21.06.2018 року по день фактичного поновлення на роботі (23.05.2019 року).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року, позов задоволено. 
Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. 
Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та з підстави, передбаченої пунктами 1,4 частини 4 статті 328 КАС України.
Згідно з частиною першою   статті 328 КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом другим частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа має виняткове значення для скаржника.
                                                  
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у    частині першій    цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених    частинами другою    і    третьою    статті 353 цього Кодексу.
З огляду на обґрунтування касаційної скарги Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з підстав визначених пунктами 1,4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку на касаційне оскарження, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
ухвалив: 

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року, за пунктами 1,4 частини четвертої статті 328 КАС України. 

2. Витребувати матеріали справи №   140/2951/19 з Волинського окружного адміністративного суду та надіслати копію даної ухвали до вказаного суду для виконання.

3. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                         О.О. Шишов
 
Судді                                                                                      І.В. Дашутін 

                                                                                          М.М. Яковенко