Постанова
Іменем України
 
19 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 303/5161/19
провадження № 61-4702св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І., 
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович,
заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2019 року у складі судді Монича В. О. та постанову Закарпатської області від 20 січня 2020 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Куштана Б. П., Собослоя Г. Г., 
 
Описова частина
Короткий зміст скарги
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д. А., заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»).
 
Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця              Ярошевського Д. А. перебуває виконавче провадження № 59173314 з примусового виконання виконавчого листа від 22 грудня 2018 року № 303/2669/16-ц, виданого Мукачівським міськрайонним судом про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» коштів у розмірі 545 179,09 грн. 
 
21 травня 2019 року приватний виконавець виніс постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення основної винагороди у розмірі                54 928,60 грн та про арешт його майна, а 24 і 27 травня 2019 року - про накладення арешту на його кошти та нерухоме майно.
 
Він не отримував вищевказаних постанов, а про їх наявність він дізнався з Реєстру речових прав на нерухоме майно після внесення відомостей про арешт всього його майна. 
 
Накладення арешту на все майно порушує його права, перешкоджає у вільному володінні та розпорядженні майном, вартість майна, на яке накладений арешт, значно перевищує суму боргу.
 
У зв`язку з наведеним просив визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області                Ярошевського Д. А. у виконавчому провадженні № 59173314 про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2019 року, про стягнення з боржника основної винагороди від 21 травня 2019 року, про арешт майна від 21 травня 2019 року, про арешт нерухомого майна боржника від 27 травня 2019 року, про арешт коштів боржника від 24 травня 2019 року.
 
Короткий зміст ухвали та постанови судів попередніх інстанцій
 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від                        11 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Суди виходили з того, що дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Суди визнали безпідставними аргументи ОСОБА_1 про неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, оскільки 24 травня 2019 року він отримав оскаржені постанови, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
 
Короткий зміст касаційної скарги  
 
У березні 2020 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі з підстав, передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права), та витребувано її матеріали з суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії суддів із п`яти суддів.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Представник ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, не звернувши увагу на те, що розмір стягнутої суми за виконавчим листом становить 604 214,69 грн, тому дана справа не є малозначною і повинна розглядатися у порядку загального провадження. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про розгляд справи у порядку загального провадження. Апеляційний суд усупереч пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України не усунув указане порушення.
 
Суди не врахували його доводів про те, що він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки у травні 2019 року він перебував за кордоном.
 
Короткий зміст відзиву
 
Від представника ТОВ «Порше Мобіліті» надійшов відзив, у якому він просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на правомірність дій приватного виконавця.
 
Позиція Верховного Суду
Суди встановили, що 22 грудня 2018 року Мукачівський районний суд Закарпатської області видав виконавчий лист № 303/2669/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2013 року № 50007898 у розмірі 545 179,09 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д. А. від 21 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59173314 за вищевказаним виконавчим листом за заявою стягувача.
Того ж дня, 21 травня 2019 року, приватний виконавець виніс ще дві постанови - про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 54 928,60 грн та про арешт майна ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, що становить 604 214,69 грн.
Постановою приватного виконавця Ярошевського Д. А. від 24 травня 2019 року накладено арешт на кошти ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, що становить 604 214,69 грн.
Постановою приватного виконавця Ярошевського Д. А. від 27 травня 2019 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 . 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 оскаржив дії приватного виконавця у судовому порядку, вважаючи їх неправомірними.
Зокрема, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області                Ярошевського Д. А. у виконавчому провадженні № 59173314 про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2019 року, про стягнення з боржника основної винагороди від 21 травня 2019 року, про арешт майна від 21 травня 2019 року, про арешт нерухомого майна боржника від 27 травня 2019 року, про арешт коштів боржника від 24 травня 2019 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №  921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) міститься висновок про те, що «оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.».
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розглянувши скаргу у частині вимог про скасування постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди по суті, суди попередніх інстанцій не врахували, що ці вимоги підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, провадження в справі у вищевказаній частині вимог скарги підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 414 ЦПК України у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду.
Крім того, ухвалою від 12 серпня 2019 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області призначив судове засідання у даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін на 11 вересня 2019 року.
03 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи у порядку загального провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою від 05 вересня 2019 року суд першої інстанції залишив клопотання представника ОСОБА_1 без задоволення.
11 вересня 2019 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області розглянув справу по суті за відсутності сторін та постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин першої та другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13   грудня 2011 року).
Матеріали справи не містять повідомлення про виклик ОСОБА_1 на судове засідання, призначене на 11 вересня 2019 року.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Аналіз апеляційної скарги представника ОСОБА_1 свідчить, що в апеляційній скарзі вказано про те, що суд першої інстанції розглянув скаргу на дії приватного виконавця за відсутності ОСОБА_1 , неповідомленого про судове засідання, призначене на 11 вересня 2019 року. 
Проте суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржені судові рішення у частині вирішення вимог про скасування постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди - скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині, постанова апеляційного суду в іншій частині вимог - скасуванню з переданням справи в указаній частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 255, 400, 409, 411, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
 
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича від 21 травня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», скасувати.
 
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 у частині вимог про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича від 21 травня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», закрити.
 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в іншій частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвалаМукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2019 року у скасованій частині та постанова Закарпатського апеляційного суду від 20 січня 2020 року втрачають законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий	В. І. Крат      	
Судді:	І. О. Дундар       В. І. Журавель       Є. В. Краснощоков      	
 	М. М. Русинчук