П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/1653/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало П.І.  
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   
22 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,
представника позивача: Бевз О.І.,      
представника відповідача: Скрипника В.П.,
представника третьої особи: Дзіся А.Р.,            

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року  (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій  у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій  у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області щодо надання Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивача без урахування всіх складових грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з органів МНС; 
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з урахуванням всіх складових (надбавок та доплат) грошового забезпечення, а саме надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, та премії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так позивачем зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 відповідач склав довідку від 01.03.2018 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, в яку включив лише посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років. 
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо надання третій особі довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2018 без урахування всіх складових грошового забезпечення, які він отримував на час звільнення з органів МНС. При цьому позивач наголошує, що такі дії відповідача суперечать вимогам Закону № 2264-ХІІ, який гарантує право особи на врахування всіх складових грошового забезпечення під час перерахунку пенсії. Натомість Постанова № 103 звужує таке право, оскільки обмежує види грошового забезпечення, що мають враховуватись для проведення перерахунку пенсії. Це підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі за № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 і яким визнано нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. 
Відтак, позивач вважає, що надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, та премія, які враховувались на момент виникнення у нього права на пенсію, повинні бути включені до складу довідки про розмір грошового забезпечення та враховані під час здійснення перерахунку пенсії позивача станом на 01.01.2018. 
У відзивах на апеляційну скаргу відповідач та третя особа заперечили наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Верховного Суду у справі №810/4202/18 (провадження №К/9901/5947/19).  
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2019 року зупинено провадження у справі №810/4202/18  до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 240/6263/18 (Пз/9901/1/19).
19 лютого 2020 року, розглянувши апеляційні скарги позивачів у зразковій справі №240/6263/18 (Пз/9901/1/19), Велика Палата Верховного Суду залишила їх без задоволення, а оскаржуване рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року поновлено провадження по вказаній адміністративній справі.
В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції – скасувати.
Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
У березні 2018 року на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 відповідач склав довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача. Згідно цієї довідки грошове забезпечення позивача за посадою на день звільнення ("заступник начальника СДПЧ-14 м. Тульчин") становить: посадовий оклад – 4920,00 грн, оклад за військовим (спеціальним) званням – 1270,00 грн, надбавка за вислугу років (у розмірі 50% посадового окладу) – 3095,00 грн. На підставі вказаної довідки позивачу перераховано пенсію з 01.01.2018.
15.01.2019 позивач звернувся із заявою до відповідача з вимогою скласти та подати третій особі нову довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2018, а саме розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, та премії.
Листом від 22.01.2019 № 01-414/09 відповідач повідомив позивача, що надана третій особі довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за змістом та формою відповідає Постанові № 103 та Порядку № 45. Тому підстав для видачі іншої довідки немає. 
Відтак, з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду та просить визнати неправомірними дії відповідача щодо надання третій особі довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії без урахування всіх складових грошового забезпечення та зобов`язати відповідача подати третій особі довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з урахуванням всіх складових (надбавок та доплат) грошового забезпечення.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача відсутні порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки законодавством чітко визначено процедуру, за якою провадиться перерахунок розміру пенсії, відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ, а тому покладення обов`язку на відповідача діяти не у відповідності до Порядку, означало б спонукання до виходу за межі наданих законом повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з наступними змінами і доповненнями (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, якою врегульовано порядок перерахунок раніше призначених на пенсій, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (в редакції від 24.02.2018) перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.  
30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців та прирівняних до них осіб. 
Вказана постанова набрала чинності з 01.01.2018 року.
21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі – Постанова № 103), текст якої офіційно оприлюднений 23.02.2018 року на Урядовому порталі.
Так, пунктом 1 Постанови № 103 встановлено необхідність перерахування пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі – Закон) до 01.01.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова № 704).
Також Постановою № 103 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Зокрема, відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 (в редакції після 21.02.2018 року) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі – Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі – головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі – списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі – державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі – уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку № 45 (в редакції після 21.02.2018 року) під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Як вбачається з матеріалів справи, перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року здійснено третьою особою на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 та з урахуванням довідки відповідача про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.03.2018.
Отже, саме довідка встановленої форми, видана уповноваженим органом (у цьому випадку – відповідачем), стала підставою для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018.
При цьому, органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями самостійно визначати складові грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. До їх функцій належать виключно питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Розмір складових грошового забезпечення визначається уповноваженим органом. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України № 103 зобов`язано провести перерахунок пенсій колишніх військовослужбовців та прирівняних до них осіб з урахуванням трьох складових грошового забезпечення: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби. Врахування інших видів грошового забезпечення не передбачено.
Крім того, вказаною постановою внесено зміни до форми та змісту довідки про грошове забезпечення, яка видається уповноваженими органами. Станом на час оформлення такої довідки щодо позивача до грошового забезпечення для перерахунку пенсії відповідач включив посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років, що відповідало чинному на той час законодавству.
Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності підстав для висновку про неправомірність дій відповідача стосовно надання третій особі довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивача без урахування додаткових видів грошового забезпечення (надбавок та премій), оскільки відповідач є органом державної влади, який повинен діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, в тому числі прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, якими є постанови Кабінету Міністрів України.
При цьому суд наголошує, що з прийняттям Закону № 1774-VIII від 06.12.2016 року Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження визначати не лише порядок, а й умови та розмір перерахунку пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
А тому, подаючи третій особі довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії з 01.01.2018, відповідач не мав правових підстав не застосовувати до спірних правовідносин положення ст. 63 Закону № 2262-ХІІ і Постанови № 103, та оформляти вказану довідку в інший спосіб або з іншим змістом ніж це передбачено відповідними законодавчими актами, зокрема включати до неї додаткові види грошового забезпечення (надбавки, премію).
Стосовно посилання апелянта на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які затверджені відповідною постановою Уряду, судова колегія зазначає наступне.
Вказане рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019. 
Поряд з цим, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача, що пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність з 05.03.2019, а не з моменту прийняття відповідного нормативно-правового акту. 
Отже, скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пунктів 1 та 2 Постанови № 103 не впливає на результат розгляду цієї справи, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми Постанови № 103 були чинними та правомірно застосовувались відповідачем. 
А відтак, під час вчинення оспорюваних позивачем дій відповідач діяв з дотриманням вимог чинного на той час законодавства та не порушив вимог частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Крім того, суд зазначає, що збільшення грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців (прирівняних до них осіб), з яким Порядок № 45 раніше пов`язував виникнення підстав для перерахунку пенсії, відбулося з дати набрання чинності постановою КМУ № 704 від 30.08.2017, якою затверджені нові розміри грошового забезпечення.
Разом з тим, Постанова № 704 від 30.08.2017 набрала чинності лише 01.03.2018.
Постанова № 103 від 21.02.2018 набрала чинності раніше – 24.02.2018. Тобто, до моменту набрання чинності Постановою № 704, Кабінет Міністрів України встановив правила виплати перерахованої пенсії.
Водночас станом на 01.01.2018 частина четверта статті 63 Закону № 2262-ХІІ діяла в новій редакції, згідно з якою перерахунок пенсії пов`язувався з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови щодо умов та порядку перерахунку пенсії, а без прийняття такої постанови перерахунок пенсії був би неможливим.
Обставини скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 Постанови № 103 не можуть бути враховані судом, оскільки ці обставини не існували на час виникнення спірних відносин, а також не були підставою для відмови відповідача в оформленні нової довідки, що була надана листом від 22.01.2019 № 01-414/09 у відповідь на заяву позивача від 15.01.2019.
До того ж, прийняте Окружним адміністративним судом м. Києва рішення у справі №826/3858/18 не є тим юридичним фактом, який в силу вимог п. 1, 2, 3 Порядку № 45 (в редакції до 21.02.2018 року) тягне за собою обов`язок відповідача оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача. 
За загальним правилом, визнання таким, що втратив чинність, нормативного акта чи його скасування не поновлює дію актів, які ним скасовані або визнані таким, що втратили чинність чи були змінені цим актом. Дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визнання спеціального порядку такого відновлення регулювання відповідних правовідносин. Аналогічна позиція міститься у пункті 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 870 від 06 вересня 2005 року. Таке ж положення міститься у пункті 2.36 наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2005 №34/5 "Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів", в якому зазначено, що визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію актів, які в свою чергу визнані ним таким, що втратили чинність.
Тому, доводи позивача про те, що скасування судом окремих положень Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 відновлюють раніше діючий порядок визначення складових грошового забезпечення, з яких проводиться перерахунок пенсія, є безпідставними, оскільки чинне законодавство України не передбачає жодних випадків поняття "відновлення" в силі законів чи окремих їх норм, які у встановленому порядку втратили чинність.
Як зазначалося вище, першим етапом та приводом для оформлення довідок про грошове забезпечення є прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Водночас під час розгляду справи не встановлено факту прийняття Кабінетом Міністрів України рішень, які б тягнули за собою зміни в грошовому забезпеченні військовослужбовців та прирівняних до них осіб. Отже, відсутні підстави для висновку про те, що у відповідача виник обов`язок оформити та направити третій особі іншу довідку про новий розмір грошового забезпечення позивача.
Також суд наголошує, що ані Порядок № 45, ані жоден інший нормативно-правовий акт не наділяє уповноважений орган, що видає довідки про розмір грошового забезпечення, повноваженнями самостійно встановлювати розміри грошового забезпечення осіб, звільнених з військової служби, самостійно віднімати чи додавати до розміру вказаного у довідці грошового забезпечення окремі види грошового забезпечення.
Зазначені повноваження належать Кабінету Міністрів України, реалізація яких, в силу вимог Порядку № 45, має стати підставою для позитивних дій зі сторони як органів Пенсійного фонду, так і державних органів, в яких особа проходила службу.
Окрім того,  в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №240/6263/18 зазначено, що всупереч доводам скаржників Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов правильного висновку про те, що скасування в судовому порядку пунктів 1, 2 Постанови № 103 не впливає на результат розгляду цієї зразкової справи по суті, оскільки алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, передбачений у Постанові № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям Постанови № 103. Порядок № 45 в редакції до внесення змін Постановою № 103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням ПФУ. Головні управління ПФУ здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форму довідки, в тому числі складові грошового забезпечення, наведено в додатку 2 до Порядку № 45. Відповідач має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, відповідач не має.
Під час судового засідання представник позивача просила задовольнити позовні вимоги та видати оновлену довідку про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року. З приводу вказаного колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Апеляційний суд звертає увагу, що доказів звернення позивача до відповідача щодо надання довідки про грошове забезпечення з урахуванням складових (надбавок та доплат) грошового забезпечення після 05 березня 2019 року в матеріалах справи немає. При цьому ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися з вказаною заявою до відповідача.
Щодо посилання представника позивача на постанову Великої Палати від 24 червня 2020 року у справі № 160/8324/19, то суд зазначає, що вказані правовідносини не є ідентичними даним правовідносинам та не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору. Так, у вказаній зразковій справі правовідносини виникли після 05 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18.
Стосовно доводів позивача про те, що дії відповідача і третьої особи є втручанням у його право на мирне володіння майном та що позивач мав "законні сподівання" отримувати пенсію у вищому розмірі після проведення її перерахунку, судова колегія зазначає наступне.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Однак, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням   майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014 року, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання" якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя – наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.
Водночас, у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, яка була чинною до 05.03.2018, прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям (прирівняних до них осіб) у такий спосіб, як це здійснено пенсійним органом, а також була відсутня усталена практика національних судів на підтримку аналогічних скарг.
Крім того, перерахунок пенсії позивача був здійснений з 01.01.2018 у встановленому законодавством порядку, тобто "на умовах, передбачених законом". В цьому випадку не можна вважати, що мало місце позбавлення права позивача на володіння перерахованих пенсійних виплат, змінився лише порядок їх виплат, тобто був встановлений механізм реалізації повноважень пенсійного органу із зобов`язань, що виникли перед позивачем, а тому протиправного втручання у майнове право позивача відсутнє. 
При цьому суд зважає на те, що після проведення перерахунку розмір пенсії позивача істотно збільшився порівняно з тією сумою пенсії, яку він отримував раніше.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі "Великода проти України" суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  23 липня 2020 року.
          
Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.