ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/402/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Вечірка І.О., Верхогляд Т.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 18.03.2020 року (повний текст складено 18.03.2020, суддя Золотарьова Я.С. ) у справі №904/402/20
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро  
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область 
про стягнення штрафу у розмірі 18 865,00 грн 
                                                  ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 18 865, 00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачем за залізничною накладною №45715174 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці було відправлено вагон №61015327 на станцію Роя Донецької залізниці. На станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було зроблено перевірку маси вантажу у вагоні. За результатами перевірки було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній, не відповідає масі вантажу, встановленої при переважуванні на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці. Фактично маса нетто на 4           400 кг менша, ніж зазначено у накладній. На підставі пунктів 118, 122 Статуту залізниць України відповідачу було розраховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 18           865,00 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 року у справі №904/402/20  позов задоволено частково.
Клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про зменшення розміру штрафу задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 34561793) штраф у розмірі 9         432,50 грн та судовий збір у розмірі 2         102,00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що відповідач допустив порушення, яке полягає у неправильному зазначенні у накладній маси вантажу, а відтак позивач правомірно на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував до стягнення суму штрафу.
Також, суд зменшив розмір штрафу на 50%, зазначивши, що штраф заявлений до стягнення, є занадто великим порівняно з вчиненим відповідачем правопорушенням та таке правопорушення  не призвело до зношення рухомого складу.
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням Господарського суду, до апеляційної інстанції звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 18.03.2020 року по справі №904/402/20 в частині зменшення штрафу та задовольнити позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  у повному обсязі. Також, скаржник просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що в цій справі штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, а також посилається на правову позицію Вищого господарського суду України, викладену зокрема у постановах № 910/13414/15, № 905/3461/15 та постановах Верховного Суду № 906/434/17, № 914/2339/17.
Також, на думку скаржника, місцевий господарський суд формально послався на загальні засади законодавства (ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України) і взяв до уваги відсутність збитків у залізниці та розбіжність у комерційних актах при зазначенні маси вантажу. При цьому, згідно ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню за сам факт порушень, незалежно від того, чи було завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду  рішення суду першої інстанції. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2020 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Вечірка І.О., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 18.03.2020 року у справі №904/402/20  в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 у справі № 904/402/20  в частині незадоволених позовних вимог слід скасувати.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
У серпні 2019 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці за накладною №45715174 відповідач направив на адресу ДТЕК Курахівська ТЕС станція призначення Роя Донецька залізниця, вагон № 61015327 з вантажем - вугілля кам`яне марки Г (газовий), вказавши у накладній масу вантажу 69 800 кг (арк.с.6).
Під час перевезення вантажу, 04.08.2019 на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольне зважування на вагонних вагах та виявлено різницю у масі вантажу у вагоні №61015327, про що складено комерційний акт №454502/27/40, (арк.с.7).
Розділом Д комерційного акту визначено, що при контрольному зважуванні вагона № 61015327, що прибув по відправці вказаній на звороті даного акту, в документі зазначається вугілля кам`яне марки Г – газовий, Навантаження навалом, розрівняний та маркований продольними борознами. Вантаж у твердому стані, з вологостійкістю не більше 12%, нетто – 69 800 кг, тара 23           300 кг. 
В дійсності виявилось: вантаж вугілля кам`яне, брутто – 88 700 кг, тара з документу 23     300 кг, нетто – 65    400, кг, що менше маси зазначеної в документі на 4    400 кг. Зважування проводилось без відчеплення при  повній зупинці на справних 150 т вагонних вагах № 10 станції Павлоград 1 (протокол випробування 29.11.2018). Зважування проводилось двічі, маса брутто не змінилась. Навантаження в вагоні рівномірне, нижче бортів 0,3-0,4 м. Вантаж марковано дводольними борознами, маркування не порушене, без вибірок та заглиблень. Вагон в технічному відношенні справний, без дверний, люка щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу не має.
Враховуючи, що відповідач допустив порушення, яке полягає у неправильному зазначенні у накладній маси вантажу, а відтак позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нарахував суму штрафу, стягнення якої є предметом спору. 
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції  частково погодився з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (надалі -Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 307 Господарського кодексу України, статті 6 Статуту залізниць України, наявна у матеріалах справи залізнична накладна свідчить про укладення між позивачем та відповідачем договору перевезення вантажу.
У пункті 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що за виключенням випадків, коли вагони завантажуються залізницею, графа 19 заповнюється відправником.
Із графи 28 “Ким завантажено вантаж у вагон” накладної № 45715174 вбачається, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, що автоматично свідчить про заповнення графи 19 представником саме відповідача. 
З наведеного вбачається, що позивач мав право прийняти до перевезення вантаж шляхом візуального огляду вагону без перевірки маси та кількості вантажу. З цим правом кореспондується обов`язок саме вантажовідправника перевірити масу вантажу. Водночас, позивач не позбавлений права здійснити перевірку правильності кількості та маси вантажу впродовж перевезення. У результаті такої перевірки позивачем було виявлено невідповідність маси вантажу.
Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.
Відтак, у разі виявлення невідповідності маси вантажу тій, яка вказана у залізничній накладній, перевізник, тобто позивач складає комерційний акт або акт загальної форми.
Складеним залізницею комерційним актом № 454502/27/40 від 04.08.2019 підтверджується, що при заповненні комплекту перевізних документів, відповідачем невірно зазначено масу вантажу, а відповідачем цих обставин належними доказами не спростовано. 
Відповідно до пункту 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із пунктом 118 цього Статуту.
Пунктом 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Пунктом 2 Правил складання актів встановлено, що відомості у комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.
Оскільки, у залізничній накладній тару вагону зазначено 23 300 кг, яка внесена відправником, то на підставі пункту 2 Правил складання актів, саме її і було зазначено у комерційному акті.
Згідно відомостей, зазначених у залізничній накладній №45715174, провізна плата вагону №61015327 становить 3    773,00 грн, відповідно, п`ятикратний розмір провізної плати дорівнює 18        865,00 грн.
Отже, позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України обгрунтовано застосував до відповідача штраф за невірно зазначену у перевізних документах масу вантажу у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого у загальній сумі становить 18        865,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача місцевий господарський суд виходив з приписів ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та того, що  розмір штрафних нарахувань є надмірно великим порівняно із ступінню допущеного порушення та його наслідками,  порушення не призвело до зношення рухомого складу, відповідач сплатив більший розмір провізної плати, ніж розмір, на який міг розраховувати відповідач, за умови відсутності порушення з боку відповідача,  що є підставою для зменшення заявленого до стягнення штрафу до 9 432,50 грн.  
Проте, апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та безпідставним.  
Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються          Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт",    Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 862/5083.
Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).
Відповідно до ст. 5 Статуту, нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно з ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Штраф відповідно до ст. 118 Статуту стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Відповідно до п. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність         за     всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф,          відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Вказана правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 05.02.2019 у справі №    914/2339/17.
Отже, в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, тобто має місце не порушення зобов`язання з боку відповідача, а порушення ним порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не залежить від форми такого порушення та не пов`язана зі збитками залізниці, а тому підстави для зменшення розміру штрафу відсутні.
Окрім цього, зменшуючи  розмір штрафу суд першої інстанції не навів жодного доказу існування обставин для його зменшення, передбачених ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.
За наведених обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 18 865,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Колегія судів погоджується з доводами скаржника з підстав, викладених у п. 6 цієї постанови. 
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Відповідачем порушено вимоги статей 118, 122 Статуту залізниць України.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Ст. 269 ГПК України      встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом з неповним з`ясуванням обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно з ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування в оскаржуваній частині та задоволення позовних вимог позивача у повному обсягу.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 18.03.2020 року у справі №904/402/20 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 у справі № 904/402/20 –  скасувати в частині відмови у стягненні штрафу  санкцій у розмірі 9 432,50 грн.
Ухвалити в цій частині нове рішення. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 34561793) штраф у розмірі 9     432,50 грн., про що видати наказ.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"  (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця "Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 34561793) судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн., про що видати наказ.
В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 у справі № 904/402/20 - залишити без змін. 
Видачу наказів згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                           І.О. Вечірко 

                                                                                            Т.А. Верхогляд