УХВАЛА             
 
30 червня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 554/2224/18
провадження № 61-43928св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - держава Україна в особі Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державна казначейська служба України,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2018 року у складі судді Блажко І. О. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Кривчун Т. О., Бондаревської С. М.,
 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що на розгляді Полтавського районного суду Полтавської областіперебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12014170300001197 за обвинуваченням ОСОБА_2 за частиною другою статті 342, частиною другою статті 345 КК України та ОСОБА_3 за частиною другою статті 342 КК України, де він визнаний потерпілим.
 
Зазначав, що він неодноразово звертався до уповноважених органів з метою спонукання Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - РВП ГУНП в Полтавській області) до належного виконання ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року про розшук та примусовий привід обвинувачених та розгляду справи протягом розумного строку.
 
На час подання позову, ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року про розшук та привід обвинувачених не виконана, обвинувачених до суду не доставлено, не зважаючи на те, що справи категорії « Розшук » відносно останніх закрито.
 
З метою розгляду кримінального провадження в розумні строки 15 березня 2017 року Полтавським районним судом Полтавської області направлялися листи до прокуратури Полтавської області та ГУ НП в Полтавській області задля вжиття відповідних заходів реагування, щодо невиконання ухвал суду про розшук та привід обвинувачених, вжиття заходів для контролю за належним та своєчасним виконанням ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року.
 
24 січня 2017 року слідчим суддею Полтавського районного суду Полтавської області було винесено ухвалу, якою визнано протиправною бездіяльність Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області, щодо невиконання ухвал Полтавського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року про розшук та примусовий привід обвинувачених.
 
Зазначав, що у зв`язку із протиправною бездіяльністю Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області він був вимушений звертатися до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, а також самостійно відстоювати свої права та інтереси в судовому порядку.
 
Вказував, що через протиправні дії Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області він зазнав сильних хвилювань, які полягали у душевних стражданнях, яка має бути відшкодована державою Україна .
 
Просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн, завдану неправомірними діями та бездіяльністю Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області.
 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2018 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Октябрського районного суду м. Полтави.
 
17 червня 2020 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
Позиція та висновки Верховного Суду
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду.
 
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              А. І. Грушицький

                                                                                                                          І. В. Литвиненко

                                                                                                                          І. М. Фаловська