ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2483/20 Справа № 210/3757/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 210/3757/16-ц 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивач:  ОСОБА_1  
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Скотар Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ЖБК «Восток-24», про визнання недійсним рішення зборів членів ЖБК «Восток-24» від 29.05.2016 року в обґрунтування якого зазначено, що позивач є членом ЖБК «Восток-24». 29.05.2016 року були проведені загальні збори членів ЖБК «Восток-24», на яких була присутня позивач, та прийняті рішення, які були оформлені протоколом № 2 від 29.05.2016 року, а саме: вирішено підтвердити протокол від 27.03.2011 року № 2, залишивши існуючий Статут ЖБК «Восток-24», підтвердити протокол від 10.11.2012 року № 2 про обрання голови правління кооперативу та залишити головою ОСОБА_2 , запропоновано власникам квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно, погасити заборгованість протягом 30 календарних днів, в разі непогашення заборгованості у вказаний термін вони будуть рахуватися виключеними із членів кооперативу. Протокол № 2 від 29.05.2016 року був підписаний головою правління ОСОБА_2 та секретарем зборів ОСОБА_5 , посвідчений печаткою ЖБК «Восток-24». До протоколу додано реєстр з 72-х пунктів з підписами осіб.
Позивач вважає, що вказане рішення зборів членів ЖБК «Восток-24» винесено з численними порушеннями, а тому є недійсним та підлягає скасуванню. Так, голова зборів ОСОБА_2 не обирався, але підписав протокол зборів, який взагалі не вівся. Секретаря зборів ОСОБА_5 , який підписав протокол, не обирали, незважаючи не те, що обрання секретаря зазначено в порядку денному п.1. В протоколі зазначено, що позивач не визнає себе боржником, чим введено в оману членів ЖБК, оскільки судовий спір щодо її боргів триває більше трьох років. У позивача викликає сумнів час підписання протоколу членами ЖБК та дійсність підписів, іноді без прізвища, ім`я та по батькові. Крім того, інформація про проведення засідання з`явилася лише вранці 29.05.2016 року, а збори відбулися у вечорі того ж дня о 20.00 годині, протокол зборів членів ЖБК «Восток-24» не оприлюднювався. 
На підставі наведеного вище, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в останній їх редакції, позивач просила суд визнати факт фальшування та недійсності рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», яке оформлене протоколом 29.05.2016 року та скасувати вказане рішення;, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в сумі 65000 грн. за завдані моральні та фізичні страждання, при порушенні її законних прав та витрати на правничу допомогу 10000 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач та її представники ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за наявності клопотання позивача про відкладення розгляду справи, за відсутності відповідача по справі та без допиту свідків, які відповідач просив допитати, у зв`язку з чим вказаних свідків повинен допитати суд апеляційної інстанції. 
Зауважують на тому, що Статуту ЖБК «Восток-24» не існує, оскільки єдиний його засновник ОСОБА_6 помер, реєстрація юридичної особи ЖБК «Восток-24» в 2005 році проводилася по фіктивним даним
Крім того зауважували, що голова зборів ОСОБА_2 не обирався, але підписав протокол зборів, який взагалі не вівся.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено ОСОБА_4 . 
Від представника позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_4 05.08.2020 року надійшло клопотання про визначення причин неявки сторони поважними разом з заявою неможливість участі у засіданні позивача ОСОБА_1 у зв`язку з забороною МОЗ, заява про неможливість участі у засіданні позивача ОСОБА_1 , якій 62 роки, у зв`язку з забороною МОЗ та про продовження процесуальних строків для цих підстав, які колегією суддів залишені без задоволення з наступних підстав.
Колегія суддів враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року по 31.08.2020 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.
 Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 Постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
 Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі — COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі — регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”  
При цьому, згідно п. 20 вказаної Постанови Ссамоізоляції підлягають: особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування, особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом COVID-19 в легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації, особи, що перетинають державний кордон та прибули з держави або є громадянинами (підданими) держав із значним поширенням COVID-19 (крім осіб, які не досягли 12 років, є громадянами (підданими) держав із значним поширенням COVID-19 та не перебували на території таких держав протягом останніх 14 днів або прямують територією України транзитом та мають документи, що підтверджують виїзд за кордон протягом двох діб, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, автобусів, що здійснюють регулярні перевезення, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїздних і локомотивних бригад, інструкторів збройних сил держав — членів НАТО та держав — учасниць програми НАТО “Партнерство заради миру”, які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил України, діячів культури за запрошенням закладу культури разом з однією особою, що супроводжує кожного з них, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на COVID-19 особою).
 Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, а позивач по справі, якій виповнилось 62 роки не є особою, яка підлягає самоізоляції, не позбавлена права приймати участь в судовому засіданні як сама, так і шляхом представлення її інтересів представниками.
 В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Колегія суддів наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.
Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та її представників.
З наведених вище підстав колегія суддів залишає без задоволення й клопотання про відкладення розгляду справи, разом з заявою про відкладення розгляду справи позивача ОСОБА_1 та представника позивача – ОСОБА_4 , яке подано 18 серпня 2020 року та клопотання про відкладення розгляду справи, разом з заявою про відкладення розгляду справи представника позивача – ОСОБА_4 , яке подано 18 серпня 2020 року.
При цьому вважає за необхідне зауважити, що 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, за змістом якого строки, визначені в тому числі ст.ст. 185, 357 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом України від 18 червня 2020 року, який набрав чинності 17 липня 2020 року, № 731-ІХ пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в новій редакції:
«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
До поданого представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 18 серпня 2020 року клопотання про відкладення розгляду справи, разом з заявою про відкладення розгляду справи, останнім не надано належних та допустимих доказів неможливості вчинення позивачем ОСОБА_1 процесуальних дій, не надано доказів хвороби позивача, при цьому наявність копій чеків на придбання ліків не свідчить про перебування позивача на лікуванні. 
До поданого представником Ткаченком Є.В. 18 серпня 2020 року клопотання про відкладення розгляду справи, разом з заявою про відкладення розгляду справи останнім не надано будь-яких доказів того, що Дніпровським апеляційним судом, під час проведення судових засідань, на нього, як журналіста, чиниться тиск, вплив та залякування.
Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні, із виключенням з мотивувальної частини рішення суду посилання на відмову в задоволені позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Житлово-будівельний кооператив «Восток-24», ідентифікаційний код юридичної особи 21909683, зареєстрований 23.07.1971 року, дата запису 30.05.2005 року, номер запису: 1 227 120 0000002763. 
Реєстраційна справа знаходиться у виконкомі Криворізької міської ради. Дані про перебування юридичної особи в процесі провадження у справі про банкрутство, санації, припинення – відсутні, що вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що знаходиться у загальному доступі та підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішення виконкому Криворізької міської ради № 225 від 23.07.1971 року «Про затвердження житлово-будівельних кооперативів, організованих трудящими підприємств, установ і організацій міста» (том 1, а.с.96,208,209).
Статут ЖБК «Восток-24» затверджено виконкомом Дзержинської райради народних депутатів 27.11.1996 року (том 1, а.с.232-236).
Загальними зборами членів ЖБК «Восток-24», які відбулися 29.05.2016 року, на яких були присутні 53 члени кооперативу, що складає 73,64% від загальної кількості членів ЖБК особи, вирішено: підтвердити протокол від 27.03.2011 року № 2 , залишивши існуючий Статут ЖБК «Восток-24» без змін (проголосували «за» -51 чол., утрималися – 2 чол.), підтвердити протокол від 10.11.2012 року № 2 про обрання голови правління кооперативу та залишити головою ОСОБА_2 (проголосували «за» -51 чол., утрималися – 2 чол.), запропоновано власникам квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ( ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно) погасити заборгованість протягом 30 календарних днів. В разі непогашення заборгованості у вказаний термін вони будуть рахуватися виключеними із членів кооперативу (проголосували «за» -51 чол., утрималися – 2 чол.). 
Рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24» було оформлено Протоколом загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24» № 2 від 29.05.2016 року, який був підписаний головою правління ОСОБА_2 та секретарем зборів ОСОБА_5 , посвідчений печаткою ЖБК «Восток-24» (т.1,а.с.2). До протоколу додано реєстр з 72-х пунктів з підписами осіб (т.1, а.с.62).
Кількість членів ЖБК «Восток-24» станом на 29.05.2016 року складає 72 особи, в тому числі ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 (т.1,а.с.116-119).
Звертаючись до суду з даним позовом до відповідача – ОСОБА_2 позивач посилалась на те, що вказане рішення зборів членів ЖБК «Восток-24» винесено з численними порушеннями, а тому є недійсним та підлягає скасуванню.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, та з того, що відповідач по справі – ОСОБА_2 , є неналежним відповідачем.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач по справі звернулась з позовом до неналежного відповідача, та вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на відмову в задоволені позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, з огляду на наступне. 
27 серпня 2003 року набув чинності Закон України від 10 липня 2003 року «Про кооперацію».
Основними принципами кооперації згідно зі статтею 4 цього Закону є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень, один член кооперативу - один голос.
Відповідно до частини першої статті 12 цього Закону, до основних прав члена кооперативу відносяться, зокрема, право на участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління кооперативом.
Відповідно до статті 15 цього Закону, вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.
Згідно зі статтею 41 цього Закону, кооперативи та кооперативні об`єднання, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов`язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли спірні правовідносини з правомірності рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», яке було оформлено Протоколом загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24» № 2 від 29.05.2016 року.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про кооперацію», кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.
Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.
Відповідно до ст.ст 15,16 Закону України «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції якого належить, зокрема, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.
Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються Статутом кооперативу. За положенням ст. 8 Закону Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.
ЖБК «Восток-24» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, тому має виступати відповідачем у справах, в яких предметом спору є оскарження рішення зборів юридичної особи, 
Таким чином, фізична особа - ОСОБА_2 , який є головою правління кооперативу, є неналежним відповідачем у справі, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача з підстав того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. 
Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача та її представників про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за наявності клопотання позивача про відкладення розгляду справи, за відсутності відповідача по справі та без допиту свідків, які відповідач просив допитати, доводи про те, що Статуту ЖБК «Восток-24» не існує, оскільки єдиний його засновник ОСОБА_6 помер, реєстрація юридичної особи ЖБК «Восток-24» в 2005 році проводилася по фіктивним даним та про те, що голова зборів ОСОБА_2 не обирався, але підписав протокол зборів, який взагалі не вівся, оскільки в даному випадку позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 30.01.2019 року у справі № 2-797/2008.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)) визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи,.
Відповідно до пункту 40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункту 31.10 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.
Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на відмову в задоволені позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, оскільки висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог є передчасними, так як позов пред`явлено до неналежного відповідача а розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті що не позбавляє позивача права звернутись з позовом до суду на належного відповідача. 
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року підлягає шляхом виключення з мотивувальної частини рішення суду посилання на відмову в задоволені позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.
В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.
Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року змінити.
Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на відмову в задоволені позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 серпня 2020 року.

Головуючий:        
                                       
Судді: