П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 400/1456/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
05.06.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
                П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.01.2020 року за №921/0/14-20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", прийнятий за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.12.2019 року про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а саме для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності земельної ділянки площею 0.1102 га для ведення садівництва, що розташована в межах Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності земельної ділянки площею 0,1102 га для ведення садівництва, що розташована в межах Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звертався до управління Держгеокадастру із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. На підтвердження правомірності своїх вимог позивач надав вичерпний пакет документів, а отже дотримався вимог земельного законодавства. Однак, відповідач у задоволенні заяви відмовив у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів. Позивач зазначає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним і таких не було наведено відповідачем у своєму рішенні. У зв`язку із чим позивач вимушений звернулись до суду із цим позовом та ставити питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз норм ст.ст. 118, 122, 128 Земельного кодексу України дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вказані правила передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.
З огляду на те, за результатом розгляду клопотання встановлено, що частина бажаної земельної ділянки, яку позивач має намір отримати у власність, не відноситься до земель сільськогосподарського призначення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова у наданні заявленого дозволу є обґрунтованою та законною і підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на не повне зв`язування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тим обставинам, що при вирішенні питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою Управлінням була врахована площа земельної ділянки, яка не відповідає заявленій позивачем площі у відповідному клопотанні. В свою чергу, апелянт зазначає, що надані на розгляд органу Держгеокадастру документи давали повну можливість пересвідчить у законності вимог заявника. Вказане безумовно підтверджує необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, його невідповідність вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим у суду першої інстанції були всі правові підстави для скасування рішення відповідача із його зобов`язанням вчинити певні дії в судовому порядку.
У відзиві на апеляційну скаргу Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1102 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
До зазначеної заяви позивачем додано: копія паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду; викопіювання з кадастрової карти від 11.05.2018 року №НВ- 4804711332018.
Розглянувши вказану заяву, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.01.2020 року №6921/0/14-20 СГ відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в межах території Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,1102 га із цільовим призначенням - для ведення садівництва.
Як на підставу для відмови у задоволенні вимог позивача Управління послалось на те, що частина земельної ділянки не відноситься до земель сільськогосподарського призначення (ст. 122 Земельного кодексу України).
Не погоджуючись із рішенням відповідача, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його скасування із зобов`язанням Управління вчинити певні дії в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За правилами п. "в" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України для ведення садівництва  громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 0,12 гектара.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Аналіз наведених правових норм показав, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатом розгляду яких уповноважені органи приймають одне з відповідних рішень.
При цьому, самостійне визначення особою бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об`єктивної оцінки та відповіді на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень компетентного органу не віднесено.
Орієнтовні розміри бажаної земельної ділянки, які зазначаються у клопотанні про надання дозволу, повинні співпадати з орієнтовними розмірами бажаної земельної ділянки на графічних матеріалах.
Як вбачається з викопіювання з кадастрової карти (плану) НВ-4804711332018 від 11.05.2018 та інформації щодо земельної, яка розташована в межах 4824883400:05:000, що надається Державним реєстратором і територіальним органом нижчого рівня, і додані до заяви про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою,  щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,1102 га, земельна ділянка не перебуває у власності третіх осіб, за цільовим призначенням відноситься до земель запасу, за формою 6-зем - пасовище, віднесення земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення встановлюється проектом.
Водночас, згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) за номером викопіювання НВ— 4808239472019 від 18.12.2019 та інформації щодо земельної ділянки, яка розташована в межах 4824883400:05:000, що надається Державним реєстратором і територіальним органом нижчого рівня, під час розгляду заяви позивача Управлінням використано інформацію стосовно земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1109 га, у зв`язку із чим зібрано наступні відомості стосовно земельної ділянки:  земельна ділянка не перебуває у власності третіх осіб, за цільовим призначенням відноситься до земель запасу, за формою 6-зем - пасовище (не входить до земель КСП), земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення та до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. У графі: обмеження, обтяження встановленні на земельну ділянку: земельна ділянка вказана в графічних матеріалах знаходиться біля залізничної колії.
Таким чином, перевірка правомірності вимог заявника досліджувалась органом Держгеокадастру стосовно земельної ділянки за відповідним місцерозташуванням, але площею 0,1109 га.
Вказані обставини свідчать про невідповідність площ земельної ділянки, заявленої позивачем, та земельної ділянки, яка перевірялась відповідачем під час вирішення питання про надання відповідного дозволу.
На думку колегії суддів, з огляду на те, що Управління не може самостійно здійснювати за заявника пошук земельної ділянки, а вказані обставини мають суттєве значення та безумовно свідчать про необґрунтованість висновків Управління щодо невідповідності заявленої позивачем земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, спростовується правомірність прийнятого відповідачем рішення.
Разом з цим, оскільки позивачем на розгляд наданий певний пакет документів, який органом Держгеокадастру не перевірений належним чином, що призвело до фактичного не вирішення у встановленому порядку вимог заявника, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є саме висновок суду про скасування неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень із його зобов`язанням повторно розглянути подану позивачем заяву.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 червня 2020 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.01.2020 року за №921/0/14-20-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", прийнятий за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.12.2019 року про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а саме для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності земельної ділянки площею 0,1102 га для ведення садівництва, що розташована в межах Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності земельної ділянки площею 0,1102 га для ведення садівництва, що розташована в межах Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                                     Т.М. Танасогло