Ухвала
 
06 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 309/2058/19
 
провадження №61-8545ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальної і моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 травня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України та підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
У липні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали від 04 червня 2020 року.
 
Надаючи оцінку поданим матеріалам на усунення недоліків касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 04 червня 2020 року в повному обсязі не усунуто.
 
Як встановлено судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, заявником не надано доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору та не зазначено підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
 
До уточненої касаційної скарги додано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 26 травня 2020 року № 22353, з якої вбачається, що з другого кварталу 2016 року по перший квартал 2020 року інформація про доходи заявника відсутня.
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).
 
Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати судового збору заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Наведені заявником обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не характеризують реальний майновий стан ОСОБА_3 та не підтверджують з достовірністю тієї обставини, що він не може сплатити судовий збір.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
 
З огляду на те, що заявником не усунуто недоліки касаційної скарги, зокрема не сплачено судовий збір та не надано достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 травня 2020 року вважати неподаною і повернути заявнику.
 
Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Н. Ю. Сакара