КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 362/2748/20
Головуючий у першій інстанції - Марчук О.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/10831/2020
 
                           ПОСТАНОВА
                                            ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
           16 вересня 2020 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),          Кашперської Т.Ц.,          Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідністю «Мані флоу», третя особа: ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів, -   
                                             ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаною позовною заявою, відповідно до якої просив визнати недійсним договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №11/2019-40 від 03 грудня 2019 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Мані Флоу» за яким було передано право вимоги за кредитним договором №67 від 25 березня 2008 року, визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 03 грудня 2019 року за договором іпотеки від 25 березня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №1748, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Мані Флоу».
Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 березня 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №67, відповідно до якого банк на умовах, передбачених цим договором, надає позичальника кредит в іноземній валюті в сумі - 45 000 доларів США, для придбання нерухомості, зі сплатою 13% річних, за користування кредитом (п.1.1. кредитного договору). Строк повернення кредиту - 23 березня 2018 року або строк, встановлений у відповідності з п.2.7, 2.8 цього договору.
Вказано, що з метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 25 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстровим номером №1748, відповідно до умов якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку земельну ділянку розміром - 0,111 га, кадастровий номер №3221455300010100126, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, 05 травня 2010 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди у справі №2-789-10 за позовом ВАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зазначено, що відповідно до умов вказаної мирової угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають заборгованість перед ВАТ «БГ Банк» на момент укладення мирової угоди згідно кредитного договору №67 від 25 березня 2008 року у розмірі 338 584,74 грн. При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язуються в день постановлення ухвали про затвердження мирової угоди передати банку правовстановлюючі документи на заставне майно. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язуються протягом 30 днів з дня постановлення ухвали сплатити різницю між сумою позовних вимог оціночної вартості заставного майна, визначеною незалежним експертом, а саме 54 584,71 грн.
На виконання вказаних умов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали правовстановлюючі документи та 03 червня 2010 року ОСОБА_1 було сплачено 54 584,74 грн заборгованості за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим ВАТ «БГ Банк» видало довідку про відсутність заборгованості.
ОСОБА_1 було отримано листа №06/874 від 11 грудня 2019 року від ТОВ «Мані Флоу», яким було повідомлено, що 03 грудня 2019 року між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Мані Флоу» було укладено договір №11/2019-40 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 03 грудня 2019 року, за яким банк відступив, шляхом продажу новому кредитору права вимоги за кредитним договором №67 від 25 березня 2008 року та договором іпотеки від 25 березня 2008 року за реєстровим номером №1748. Крім того, ТОВ «Мані Флоу» направило вимогу про порушення вказаних договорів, кредитного та договору іпотеки, відповідно до якої товариство вимагало від позичальника та поручителя в тридцяти денний строк з дня отримання вказаної вимоги погасити заборгованість за кредитним договором №67 від 25 березня 2008 року у розмірі 35 543,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 01 грудня 2019 року становить 852 049 грн.
Позивач вказував, що ним та ОСОБА_2 було в повному обсязі виконано зобов`язання за укладеними договорами. З огляду на те, що до ТОВ «Мані Флоу» перейшли права первісного кредитора у зобов`язані не в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а в розмірі 35 543,10 доларів США, що є порушенням п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ч.1 ст.514 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2020 року дану цивільну справу передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю.
Не погоджуючись із вказаним судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що предметом спору у цій справі є, зокрема, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, об`єктом якого є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка розміром - 0,111 га, кадастровий номер №3221455300010100126, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказано, що даний спір, що пов`язаний з визнанням недійсним правочину щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, пред`являється за місцезнаходженням майна. Апелянт вважає, що вказаний спір пов`язаний з його правом на нерухоме майно та має розглядатись за правилами виключної підсудності, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу   Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2020 року, а справу направити для розгляду до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Відзив на адресу апеляційного суду не надходив.
На адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що станом на дату відкриття апеляційного провадження, а саме на 20 липня 2020 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження у справі №757/9439/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до положень ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до положень ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:
1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Так, апелянт не відмовився від позову та не подав клопотання про відмову від апеляційної скарги, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості закрити апеляційне провадження на підставі поданого клопотання ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.  
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва мотивував своє рішення тим, що позови до юридичних осіб пред`являють в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказано, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки зареєстроване місцезнаходження відповідача не знаходиться у місті Василькові та/або Васильківському районі, суд першої інстанції дійшов висновку, що справа не підсудна Васильківському міськрайонному суду Київської області. При цьому вказано, що посилання позивача на захист прав споживачів є помилковим, оскільки він просить визнати недійсними договори, за якими він не є споживачем та не є стороною у цих договорах. Також зазначено, що позовні вимоги про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги не є вимогами, що стосуються нерухомого майна, оскільки вони не визначають подальший цивільно-правовий режим такого нерухомого майна.    
 Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Так, матеріалами справи встановлено, що 25 березня 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №67, відповідно до якого банк на умовах, передбачених цим договором, надає позичальника кредит в іноземній валюті в сумі - 45 000 доларів США, для придбання нерухомості, зі сплатою 13% річних, за користування кредитом (п.1.1. кредитного договору). Строк повернення кредиту - 23 березня 2018 року або строк, встановлений у відповідності з п.2.7, 2.8 цього договору (а.с.12-24).
На забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 25 березня 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстровим номером №1748, відповідно до умов якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку земельну ділянку розміром - 0,111 га, кадастровий номер №3221455300010100126, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-30).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2010 року було затверджено мирову угоду у справі №2-789-10 за позовом ВАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зазначено, що відповідно до умов вказаної мирової угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають заборгованість перед ВАТ «БГ Банк» на момент укладення мирової угоди згідно кредитного договору №67 від 25 березня 2008 року у розмірі 338 584,74 грн. При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язуються в день постановлення ухвали про затвердження мирової угоди передати банку правовстановлюючі документи на заставне майно. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язуються протягом 30 днів з дня постановлення ухвали сплатити різницю між сумою позовних вимог оціночної вартості заставного майна, визначеною незалежним експертом, а саме 54 584,71 грн (а.с.32).
В подальшому, 03 грудня 2019 року між ПАТ «БГ Банк» (банк) та ТОВ «Мані Флоу» (новий кредитор) було укладено договір №11/2019-40 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до позичальника та заставодавців та/або іпотекодавців, поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору (а.с.47-51).
Матеріали справи також містять вимогу про усунення порушення за кредитним та іпотечним договором, яку ТОВ «Мані Флоу» адресувало ОСОБА_2 та відповідно до якої просило в тридцяти денний строк з дня отримання вказаної вимоги погасити перед ТОВ «Мані Флоу» наявну заборгованість по кредитному договору №67 від 25 березня 2008 року у розмірі 35 543,10 доларів США (а.с.53-54).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Підставою для визначення підсудності позовної заяви відповідному суду є висновок суду за наслідками попереднього правового аналізу змісту позовної заяви.
Так, для визначення підсудності позовної заяви відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є наявність заявлених позивачем вимог, які б стосувались нерухомого майна.
У пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що правила статті про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).
Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.
Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.
Ураховуючи, що даний спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про визнання недійсними договорів має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.
Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18, від 17 жовтня 2019 року у справі                               № 461/6956/17 та у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 643/4648/18.
Так, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №11/2019-40 від 03 грудня 2019 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Мані Флоу» за яким було передано право вимоги за кредитним договором №67 від 25 березня 2008 року, та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 03 грудня 2019 року за договором іпотеки від 25 березня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №1748, укладений між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ «Мані Флоу».
Як вбачається з договору іпотеки, передане в іпотеку нерухоме майно знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , а відтак справа підсудна Васильківському міськрайонному суду Київської області.
Враховуючи надані заявником докази апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про порушення правил підсудності. 
Таким чином, з вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та вважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України остання підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді:

                ________________                _______________                 _____________
                   М.А.Яворський                    Т.Ц.Кашперська                    В.О.Фінагеєв