ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/499/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів           Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
 за участю секретаря   Кірієнко Н.Є.,          
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.04.2020, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2020, -                     В С Т А Н О В И Л А:

Акціонерне товариство «Полікомбанк» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2020 №0001625304. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В судове засідання з`явилися представники сторін.
Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення першої інстанції, представники позивача просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, подали письмовий відзив на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи,  доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що  АТ «Полікомбанк» (код ЄДРПОУ - 19356610) є юридичною особою, яку взято на податковий облік в органах податкової служби 10.08.1997 за №7039, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.06.2018 та ідентифікаційними даними відповідача щодо позивача.
ГУ ДПС у Чернігівській області 17.12.2019 проведена камеральна перевірка АТ «Полікомбанк» щодо своєчасності сплати податку на прибуток, за результатами якої складено акт №35/25-01-53-04-29 (далі акт перевірки), в якому зафіксовано порушення позивачем терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57, статтею 100 Податкового кодексу України, по податковій декларації з податку на прибуток підприємств від 08.11.2019 №9263009716, а саме: граничний термін сплати 19.11.2019, дата сплати 20.11.2019, сума сплаченого податкового боргу 224945,00 грн., кількість днів затримки сплати 1, штраф 10% у сумі 22494,50 грн. 
Позивачем 23.12.2019 подано контролюючому органу письмові заперечення на акт перевірки, за результатом розгляду яких відповідачем надано відповідь позивачу від 08.01.2020 №142/10/25-01-53-04-07, в якій зроблено висновок, що аргументи, викладені у запереченні на акт, є необґрунтованими та не можуть бути враховані для визначення результатів перевірки.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.01.2020 №0001625304 про зобов`язання АТ «Полікомбанк» сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 22494,50 грн. за затримку на 1 (один) календарний день сплати грошового зобов`язання.
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчасно сплачено податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України, та не порушено пункт 57.1 статті 57 ПК України, то відсутні підстави для застосування відповідачем до позивача фінансової відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 10% за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов`язання, відповідно до пункту 126.1 статі 126 ПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України, який при вирішенні справи застосовується в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин.
Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14).
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України).
Підпунктом  14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України  встановлено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 126.1 статті 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як встановлено, позивачем 08.11.2019 подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 3 квартал 2019 року, в якій задекларовано податок на прибуток у сумі 224945,00 грн. (граничний термін сплати 19.11.2019).
18.11.2019 позивачем, згідно з меморіальним ордером №105493, сплачено податок на прибуток за 3 квартал 2019 року у сумі 224945,00 грн. на рахунок державного казначейства UA638999980000033112342025002, з кодом платежу 11010400 (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших, ніж заробітна плата).
Виявивши допущену позивачем помилку у зазначенні розрахункового рахунку та коду платежу, 20.11.2019 позивачем, згідно з меморіальним ордером №208001, сплачено податок на прибуток за 3 квартал 2019 року у сумі 224945,00 грн. на рахунок UA698999980000033116315025002, з кодом платежу 11020600 (податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України).
Таким чином, позивач повторно сплатив кошти до Державного бюджету у необхідній сумі і на вірний рахунок та у подальшому звернувся до відповідача з відповідною заявою №1-06/2010, в якій просив помилково (зайво) сплачені грошові кошти у сумі 224945,00 грн. по меморіальному ордеру від 18.11.2019 №105493 на рахунок UA638999980000033112342025002, з кодом платежу 11010400 (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших, ніж заробітна плата) зарахувати на рахунок UA698999980000033116315025002, з кодом платежу 11020600 (податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України).про перерахування помилково сплачених коштів на вірний рахунок.
Листом від 28.12.2019 №4179/10/25-01-53-05-08 «Про перерахування коштів» відповідач повідомив позивачу, що його заява залишається без виконання, оскільки повернення або перерахування коштів можливо за результатами проведеної документальної перевірки правильності визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати.
Згідно ч. 5 ст. 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.( Пункт 2.1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затверджене Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002  №122)
Таким чином, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування коштів на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.
Пункт 126.1 статі 126 ПК України встановлює відповідальність платника податку у вигляді штрафу саме за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлений строк.
Аналогічна правова позиція суду підтверджується практикою Верховного Суду, яка відображена в постанові від 27.02.2020 у справі №П/811/920/16, в постанові Верховного Суду у справі  № 819/863/16. 
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений п.57.1 ст.57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. 
Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п.126.1 ст.126 ПК України. Оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.
Суд вважає, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки такі кошти обліковується в подальшому на єдиному казначейському рахунку.  До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.
Отже, враховуючи те, що позивачем фактично здійснено необхідні дії для повного та своєчасного виконання свого обов`язку, суд першої інстанції правомірно прийшов висновку, що помилкове зазначення рахунку на який такий внесок сплачується не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк, а відтак і для застосування штрафних (фінансових) санкцій, з чим погоджується колегія суддів.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Полікомбанк» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. М. Ганечко

                                                  
Повний текст постанови виготовлено 06.08.2020