П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 766/14726/17	
Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-           Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з наведеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 21.08.2017 року відповідачем була винесена постанова №46/810/01-22 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9  ст. 96 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною, винесеною з порушеннями діючого законодавства, та такою, що підлягає скасуванню. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником 27/100 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2015 року. Власником інших частин 73/100 частин вказаного домоволодіння був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадщина після смерті якого на теперішній час ще не прийнята. До складу належних ОСОБА_2 27/100 частин домоволодіння входить, серед іншого, гараж літ. «Р», який був збудований попереднім власником вказаного домоволодіння ОСОБА_4 
10.02.2006 року виконавчим комітетом Комсомольської районної у м. Херсоні ради було винесене рішення №26 «Про індивідуальне житлове будівництво», яким вирішено оформити ОСОБА_4 документи на самовільно збудований гараж розміром 9,30 х 9,0 м. по АДРЕСА_1 . 
В свою чергу ОСОБА_2 , набувши право власності на частину домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, у 2007 році здійснила прибудову по вищевказаному гаражу. 13.05.2011 року виконавчим комітетом Комсомольської районної у м. Херсоні ради було винесено рішення №86 «Про індивідуальне житлове будівництво», яким вирішено оформити документи на будівлі та споруди господарського призначення, а саме ОСОБА_2 на прибудову до гаражу-майстерні літ. «р» розміром 4,0 х 9,30 м. на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . 
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року по справі №668/109/14-а було визнано протиправними та скасовано рішення Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 10.02.2006 року №26 та від 13.05.2011 року №86 в частині оформлення документів на будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.05.2017 року вказана постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін. В оскаржуваній постанові Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради від 21.08.2017 року зазначено, що ОСОБА_2 допущено порушення: на момент перевірки за адресою АДРЕСА_1 , гараж-майстерня літ. «Р» експлуатується як станція технічного обслуговування автомобілів. В гаражі також відбувається торгівля матеріалами для обслуговування (магазин «Авто МІКС»), що є порушенням ч. 8  ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 12 Постанови КМУ №461. 
Вказана постанова була винесена за результатами проведення позапланової перевірки дотримання містобудівних умов у формі державного архітектурно-будівельного контролю. В свою чергу, ОСОБА_2 , будучи фізичною особою  власником гаражу літ. «Р», не є належним суб`єктом відповідальності за порушення у сфері містобудівної діяльності. Відповідно не було у відповідача і жодних підстав для проведення щодо ОСОБА_2 заходів державного архітектурно-будівельного контролю у формі позапланової перевірки та притягнення останньої до адміністративної відповідальності за порушення у сфері містобудівної діяльності, що свідчить про незаконність оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 року. 
У зв`язку з цим, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №46/810/01-22 від 21.08.2017 року, винесену начальником Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №46/810/01-22 від 21.08.2017 року, винесену начальником Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради.
На вказане рішення ОСОБА_1 продано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.  

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення сторін, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з витягу з рішення Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 10.02.2006 року №26, вирішено оформити документи на самовільно збудовані будівлі: гараж розміром 9,30 х 9,0 м. за ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з рішення Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 13.05.2011 №86 вирішено оформити документи на будівлі та споруди господарського призначення: ОСОБА_2 прибудова до гаражу-майстерні літ «р» розміром 4,0 х 9,30 м на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі №668/109/14-а визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 10.02.2006 року №26 та від 13.05.2011 року №86 в частині оформлення документів на будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.05.2017 року постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 є власником 27/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2015 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50347366 від 21.12.2015 року. До складу належних ОСОБА_2 27/100 частин домоволодіння входить, серед іншого, гараж літ. «Р», який був збудований попереднім власником вказаного домоволодіння - ОСОБА_4 .
Згідно Акту №4-32 від 04.08.2017 року проведено позапланову перевірку вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті: «Збудовані будинки та споруди на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка тривала з 04.08.2017 р. по 17.08.2017 р.
17.08.2017 року, головними спеціалістом управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради винесено припис, згідно якого вимагали привести об`єкт будівництва у відповідності вимог містобудівного законодавства до 17.09.2017 року. Встановлено, що на момент перевірки за адресою гараж-майстерня літ. «Р» експлуатується як станція технічного обслуговування автомобілів. В гаражі також відбувається торгівля матеріалами для обслуговування (магазин «Авто МІКС»).
Також, за результатами перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.08.2017 року відносно  ОСОБА_2   щодо порушення: на момент перевірки за адресою гараж-майстерня літ. «Р» експлуатується як станція технічного обслуговування автомобілів. В гаражі також відбувається торгівля матеріалами для обслуговування (магазин «Авто МІКС»). Відповідальність за вказані правопорушення передбачена ч. 9  ст. 96 КУпАП.
За наслідками розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності начальником управління винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.08.2017 року №46/810/01-22, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 9  ст. 96 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 8 500,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що суб`єктами відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності є відповідні суб`єкти містобудування, тобто юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які є замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями.
Тобто, позивач, будучи фізичною особою -  власником гаражу літ. «Р» по АДРЕСА_1 , не є належним суб`єктом відповідальності за порушення у сфері містобудівної діяльності.
Крім того, оскаржуваною постановою чітко не визначено, у чому ж саме полягає порушення саме ч. 8  ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Постанови КМУ № 461, якими передбачена заборона експлуатації невведених в експлуатацію об`єктів.
Разом з тим, як було вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем ані в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.08.2017 p., ані в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності від 21.08.2017 p., не зазначено час вчинення інкримінованою ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що є порушенням  ст. 256 КУпАП. Тобто, не зазначення часу вчинення адміністративного правопорушення свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення та складу адміністративного правопорушення, а притягнення до адміністративної відповідальності у такому випадку є неправомірним.
Як вбачається з матеріалів інвентарної справи № 572 на будинок по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 спірний гараж був придбаний у складі 27/100 частин домоволодіння па підставі договору дарування від 28.02.2007 p., укладеного із ОСОБА_4 . Гараж був збудований попереднім власником 27/100 частин вказаного домоволодіння ОСОБА_4 у 2006 році, та на момент відчуження ОСОБА_2 частини домоволодіння на підставі договору дарування спірний гараж узаконений на підставі рішення виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради №26 від 10.02.2006 p., яке на той час було чинним.
Тобто, спірний гараж був придбаний ОСОБА_2 у власність на підставі договору дарування як вже закінчений будівництвом об`єкт, будівництво якого було завершене у 2006 році.
На час завершення будівництва гаражу його попереднім власником ОСОБА_4 , та на момент його узаконення як новоствореного об`єкту нерухомості, який на той час вже був завершений будівництвом, положення  Постанови КМУ від 13 квітня 2011 р. №461  та  ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які набрали чинності 12.03.2011 pоку, ще не були чинними, і відповідно введення такого об`єкту в експлуатацію не вимагалося, оскільки сам факт визнання права власності за особою вважався достатнім для експлуатації такого об`єкту та жодних обмежень з даного приводу встановлено не було.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що притягнення позивача до відповідальності за ч. 8  ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  є неправомірним, оскільки такий Закон набрав чинності 12.03.2011 року, тобто після завершення робіт з будівництва спірного гаражу, та чинне на той час законодавство не покладало на власника об`єкта обов`язку введення його в експлуатацію.
Тобто, в даному випадку відсутній сам факт вчинення правопорушення, що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 9  ст. 96 КУпАП України.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.
Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що вирішення питання щодо незаконної, на його думку, експлуатації будівлі, яка розміщена на території належного йому, як співвласнику, домоволодіння, безпосередньо стосується його прав та зачіпає законні інтереси.
Проте, як було встановлено в ході судового розгляду, на теперішній час апелянт ОСОБА_1 не є співвласником наведеного домоволодіння, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого власником 73/100 частин домоволодіння є ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу частки домоволодіння № 2-785 від 06.08.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Карповою Н.М.
Таким чином, на теперішній час жодні права та інтереси апелянта ОСОБА_1 не можуть бути порушені, оскільки остання вже не є співвласником вказаного домоволодіння.   
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Херсонського міського суду Херсонської області від 23 січня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.   

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.