УХВАЛА

21 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 120/2290/19-а
адміністративне провадження № К/9901/11857/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Смоковича М.І., Радишевської О.Р., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,  
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області про зобов`язання поновити у паспорті № АТ057881 запис "Має право здійснювати любі платежі без ідентифікаційного номера", завірити запис підписом керівника та гербовою печаткою відповідно до рішення Барського районного суду Вінницької області від 08.07.2004 та на підставі листа ДПА України № 5714 ІМ 28-1015 від 25.06.2005, яким позивача проінформовано про вилучення його ідентифікаційного номера з Державного реєстру фізичних осіб.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено. 
27 квітня 2020 року зазначена касаційна скарга засобами поштового зв`язку надіслана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України.  
Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з огляду на відсутність посилань заявника у касаційній скарзі на норму права у подібних правовідносинах, від висновку щодо застосування якої є необхідність відступити, та вмотивованого обґрунтування такої необхідності і запропоновано надати уточнену касаційну скаргу із зазначенням таких підстав відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.  
Копія ухвали Верховного Суду від 06 травня 2020 року направлена заявнику 06 травня 2020 року поштовим відправленням із штрихкодовим ідентифікатором 0102930250349. 
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення штрихкодовий ідентифікатор 0102930250349 копія вказаної ухвали Верховного Суду отримана 23 червня 2020 року.
У встановлений судом строк скаржником надано уточнену касаційну скаргу, обґрунтовану тим, що підставою для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку вважає неоднакове застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права із посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Так, згідно із пунктом 4 частиною четвертою статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
За змістом пунктів 1, 3 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, або;
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.    
В уточненій касаційній скарзі позивач зазначив про те, що: «головуючим проігноровано відсутність відповідей відповідача, поставлені як судом, так і позивачем на основні питання та обставини у справі; проігноровано повну некомпетентність представника відповідача або свідомо замовчування фактів відповідачем; проігноровано клопотання представника відповідача оголосити перерву для підготовки інформації; проігноровано відсутність відповідей представника відповідача на прямі питання позивач, поставлені під час вступного слова у судовому засіданні, що є грубим порушенням пункту 2 частини п`ятої статті 209 КАС України; головуючим проігноровано вимоги частини першої статті 211 КАС України, відповідно до яких суд повинен безпосередньо дослідити наявні в матеріалах справи письмові докази та надати їм оцінку, а лише обмежився переліченням наявних в матеріалах справи письмових доказів». 
Разом із тим, на підтвердження підстав, визначених пунктами 1, 3 частини другої статті 353 КАС України, скаржник не зазначив, зокрема, які саме докази не були досліджені судом під час розгляду спірних правовідносин, та яким чином указані заявником в уточненій касаційній скарзі відхилені судом клопотання мають значення для правильного вирішення справи.  
Крім того, правильно посилаючись у первинній касаційній скарзі на положення пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник не вказав норму права у подібних правовідносинах, від висновку щодо застосування якої, на його думку, є необхідність відступити. 
Зміст уточненої касаційної скарги є майже ідентичним змісту первинної касаційної скарги, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у спірних правовідносинах, неповного з`ясування обставин справи та незгоди скаржника із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій.  
Таким чином, недоліки касаційної скарги заявником не усунуто, що є підставою для повернення касаційної скарги особі, яка її подала. 
Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Згідно із частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
З огляду на те, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги відповідно до вимог частини четвертої статті 328 КАС України, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332 КАС України, 
у х в а л и в :          
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                О. В. Кашпур          
          
Судді:                                                                                                    М.І. Смокович 

          О.Р. Радишевська