Справа № 425/790/20 
Провадження № 33/810/114/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водій ФОП " ОСОБА_2 ", мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,

встановила:

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 червня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, і провадження у справі було закрите на підставі ст.38 КпАП України, у зв`язку із спливом на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до змісту постанови 11.02.2020 о 09 годині 30 хвилин в смт. Станиця-Луганська С131624 (КПП Красна Талівка - Луганськ) 0км+150м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN LТ 35 D днз НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 211540 днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.  
     
На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, у якій він просить скасувати постанову суду у частині визнання його, ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що, незважаючи на висновки проведеної по справі авто- технічної експертизи № 19/113/10/1-187е від 27.04.2020 року, суд дійшов хибного висновку щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України; не звернув увагу на пояснення захисника Брошка І.В. про сплив передбачених ст.38 КпАП України строків притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Посилається на Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, відповідно до якого поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень у одній постанові свідчить про порушення прав людини і основоположних свобод.

Тобто, під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності вина особи не встановлюється.
Суд першої інстанції зазначених вище приписів не виконав.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Брошко І.В. змінив апеляційні вимоги: просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження щодо його підзахисного ОСОБА_5 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Перевіривши витребувані із Рубіжанського міського суду Луганської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вислухавши його, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах та доданими у судовому засіданні апеляційного суду доказами, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вимоги закону виконані.

Відповідальність за ст.124 КУпАП наступає у випадку порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Згідно п.12.1 ПДД України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.13.1 ПДД України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд першої інстанції дослідив та надав оцінку доказам: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №217516 від 11.02.2020, який складено у присутності ОСОБА_1 , ознайомленого з його змістом, правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП;

схемі місця ДТП, яка сталася 11.02.2020 о 09 год. 30 хв. на автодорозі С131624 (0+150м). У вказаній схемі зазначені напрямок руху автомобілів, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких зауважень з приводу даних, відображених у схемі ДТП, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не зазначили як одразу після її складення уповноваженою особою, так і в суді;                          
письмовим поясненням ОСОБА_1 від 11.02.2020, з яких вбачається, що 11.02.2020 він на транспортному засобі VOLKSWAGEN LТ 35 D днз НОМЕР_1 приблизно о 09:35 - 09:40 годині рухався зі швидкістю 60 км/год по вулиці 5-та Лінія смт. Станиця Луганська від автостанції. Попереду нього на відстані приблизно 10 метрів в попутному напрямку рухався автомобіль НОМЕР_3 . Під час руху, коли його та вищевказаний автомобілі знаходились в районі перехрестя (поворот на лікарню), він відволікся, а коли звернув увагу на дорогу, то помітив, як автомобіль ВАЗ 211540, що рухався попереду, зупинився на перехресті та ввімкнув сигнал лівого повороту. Відразу після цього він застосував екстрене гальмування, однак, уникнути зіткнення не вдалося. В результаті його автомобіль в`їхав передньою частиною в задню частину автомобіля ВАЗ 211540. Від удару зазначений автомобіль відкинуло на зустрічну смугу і далі на узбіччя, де останній зіткнувся з дорожнім знаком «Пішохідний перехід»;                           
показанням потерпілого ОСОБА_4 , допитаного в судовому засіданні за його клопотанням в якості свідка, відповідно до яких 11.02.2020 року в першій половині дня він рухався по головній дорозі у напрямку лікарні по вул. 5 Лінія смт. Станиця Луганська, керуючи транспортним засобом ВАЗ 211540 державний номер  НОМЕР_2 зі швидкістю приблизно 50 км/год. В автомобілі з ним були його дружина ОСОБА_6  та діти. На вуличному перехресті він зупинився з метою пропустити два зустрічних автомобіля та зробити поворот ліворуч. При цьому за 10-15 метрів до того як зупинитись перед перехрестям, увімкнув лівий покажчик повороту у напрямку лікарні. Також подивився у дзеркало заднього виду і ніяких автомобілів позаду не побачив. Його автомобіль був розташований при цьому на своїй смузі руху, ближче до центру дороги, оскільки він мав намір повертати ліворуч. Зустрічні автомобілі пересувалися повільно, секунд п`ятнадцять він очікував, поки вони проїдуть. Коли автомобілі проїхали, то перед тим як зробити маневр ліворуч подивився у дзеркало заднього виду і помітив метрів за п`ять, що на його автомобіль з великою швидкістю насувається автомобіль VOLKSWAGEN LТ 35 D . Він одразу зрозумів, що удару не уникнути, схопився обома руками за кермо і одразу, коли автомобіль ще стояв, відчув дуже сильний удар у задню частину автомобіля. Після цього його автомобіль відкинуло через дорогу на ліве узбіччя. Він почав тиснути на гальмо, минули якісь секунди, і автомобіль під його керуванням врізався у стовп з дорожнім знаком. Коли його дітей і дружину забрали до лікарні, він підійшов до ОСОБА_1 і запитав, як могло так статися, що на повній швидкості в`їхав у його автомобіль. На його питання ОСОБА_7 відповів, що не помітив його автомобіль на дорозі. Є підозра, що на той момент ОСОБА_1 брав з людей, яких перевозив, кошти за проїзд, відволікся і не дивився на дорогу. Якби ОСОБА_1 хотів здійснити обгін його автомобіля, то міг би це зробити тільки з правої сторони, де для цього було вільне місце, оскільки у зустрічному напрямку їхали автомобілі. Удар був такої сили, що ніби ОСОБА_1 дійсно не бачив його автомобіля на дорозі, а не хотів здійснити обгін.
показанням свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засідання пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_4 , з яким 11 лютого 2020 року їхала до лікарні по вул. 5 Лінія смт. Станиця Луганська на автомобілі ВАЗ 211540 державний номер НОМЕР_2 . Їм потрібно було повертати до лікарні ліворуч. Перед перехрестям ОСОБА_4 увімкнув лівий покажчик повороту. Це вона точно пам`ятає, оскільки при увімкненому сигналі повороту в автомобілі лунає характерний звук. Після цього транспортний засіб секунд десять стояв перед перехрестям, бо у зустрічному напрямку їхали автомобілі, які ОСОБА_4 пропускав. Раптово її чоловік сказав, щоб вони з дітьми береглися, і натиснув на гальма. Удар в задню частину автомобіля був дуже сильний і відбувся в той момент, коли транспортний засіб ще не рухався.
Зазначені докази у їх сукупності доводять, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 п.12.1 та п.13.1 ПДР України, який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, сталося зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.   
     
Крім того, суд обгрунтовано зазначив про неналежність як доказа проведеної по справі судової експертизи № 19/113/10/1-187е, оскільки, як убачається із її змісту, вона містить взаємовиключні висновки щодо причетності водіів автомобілів ВАЗ та " VOLKSWAGEN LТ 35 D" та причинно-наслідкового зв`язку їх дій із настанням ДТП.

 Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і п`ятій цієї статті.  
 Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.     

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення, тобто з 11 лютого 2020 та до моменту розгляду справи - 22 червня 2020 року минуло більше трьох місяців, суд закрив провадження по цій справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків для накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.    

Порушень закону у частині закриття справи саме за цими нереабілітуючими підставами суд першої інстанції не допустив.

Доводи апеляційної скарги правопорушника не спростовують встановлених судом обставин і задоволенню не підлягають.

Керуючись 294 КпАП України, суддя

                                постановила:

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КпАП України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

        Суддя                                                 О.В.Рябчун