УХВАЛА 
 
27 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 295/15076/19
провадження № 61-12715ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,              Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2018 року та до дня ухвалення судом рішення у даній справі. 
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2020 року позов задоволено часткового. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 30 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2020 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2020 року змінено, збільшено розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 30 000 грн до 50 000 грн. В решті рішення суду залишено без змін.
 
19 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду            м. Житомира від 18 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційно інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями
від 26 серпня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом позову у даній справі є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а тому в розумінні ЦПК України справа є малозначною.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду                м. Житомира від 18 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська