Постанова                                          
Іменем України
 
25 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-881/07
провадження № 61-6837св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_4 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року у складі судді Комлевої О. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок.  
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 
2007 року позов  ОСОБА_1 задоволено. 
 
Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між 
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
 
Визнано за ОСОБА_1. право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
 
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням суду, 02 вересня 2015 року 
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулися до суду з апеляційною скаргою. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 2007 року визнано неподаною та повернуто заявникам. 
 
08 квітня 2016 року ОСОБА_4 повторно звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року заяву ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено заявнику строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Відкрито апеляційне провадження. 
 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 
2007 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовуОСОБА_1 . 
 
Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року скасовано зі стадії відкриття провадження, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, надання доказів поважності причин пропуску такого строку, та одночасно було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків у вказаний термін, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 
2007 року. 
 
Ухвала суду мотивована тим, що копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху заявник отримала 03 січня 2019 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, будь-яких доказів (документів, заяв) на виконання вимог ухвали від 19 грудня 2018 року до апеляційного суду не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , в якій вона просила скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що копію ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху вона отримала 03 січня 2019 року. 
14 січня 2019 року на виконання вимог зазначеної ухвали вона направила письмові пояснення про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення з наведенням додаткових мотивів, та обставин за яких вона дізналася про існування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд зазначеного не урахував, та в ухвалі про відмову у відкритті апеляційного провадження не навів мотивів відхилення наведених нею аргументів.   
 
У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якому він зазначав, що ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження є законною та обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні. Посилання заявника на те, що 14 січня 2019 року вона направила на адресу апеляційного суду пояснення про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки відповідно до інформації, яку містить сервіс відстеження поштових відправлень на офіційному веб-ресурсі Публічного акціонерного товариства «УКРПОШТА» (далі - ПАТ «УКРПОШТА»), поштове відправлення за трек-номером 6500138754868 не зареєстроване в системі, що свідчить про відсутність такого поштового відправлення. ОСОБА_4 не надала належних доказів на підтвердження його відправлення, що свідчить про те, що такого відправлення взагалі не існує. Крім того, у відповідь на адвокатський запит від 11 квітня 2019 року Одеський апеляційний суд повідомив, що під час перевірки інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» та поштових реєстрів встановлено, що у період з 03 січня 2019 року по 15 січня 2019 року включно апеляційним судом не отримувалось поштове відправлення за трек-номером 6500138754868, а також у зазначений період до суду не надходили заяви 
ОСОБА_4 у справі № 2-881/07, і не зареєстровані в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3».   
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, в редакції чинній на моменти подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України,в редакції чинній на моменти подання касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
 
ОСОБА_4 не брала участі у справі в суді першої інстанції. Посилаючись на те, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 2007 року вирішено питання про її права та обов`язки, оскаржила його в апеляційному порядку. 
 
Відповідно до вимог частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 2007 року залишено без руху у зв`язку з пропуском заявником строку на апеляційне оскарження, не зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, та доказів на їх підтвердження. Надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску зазначеного строку.
 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
 
Ураховуючи, що копію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_4 отримала 03 січня 2019 року, і станом на 07 лютого 
2019 року вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконала, із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження не зверталася та не надала належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження. 
 
Посилання заявника на те, що вона 14 січня 2019 року направила на адресу апеляційного суду пояснення про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та підстав його поновлення є неспроможними, оскільки відповідно до інформації, яку містить сервіс відстеження поштових відправлень на офіційному веб-ресурсі ПАТ «УКРПОШТА», поштове відправлення за трек-номером 6500138754868 не зареєстроване в системі, що свідчить про відсутність такого поштового відправлення. Про не надходження зазначених пояснень до апеляційного суду свідчить і відповідь Одеського апеляційного суду від 12 липня 2019 року 
№ 01.01-08/6/2019 на адвокатський запит від 11 липня 2019 року, відповідно до якої, під час перевірки інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» та поштових реєстрах, у період з 03 січня 
2019 року по 15 січня 2019 року включно апеляційний суд не отримував поштове відправлення за трек-номером 6500138754868. У зазначений період до суду не надходили заяви ОСОБА_4 у справі № 2-881/07, і не реєструвалися в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3».
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97- ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
 
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 
2007 року).
 
Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обгрунтованою.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                 Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак