ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003044 пров. № А/857/3154/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                        Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,                    
за участю секретаря судових засідань -                     Юник А.А.,
представників позивачів -                                          Іваненко І.В., Заяць Б.Р.,
відповідача -                                                                ОСОБА_1,                              
представника третьої особи -                                     Бірюкова Ю.І.,    
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення   Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року (головуючий суддя: Сакалош В.М., місце ухвалення -   м. Львів, дата складення повного тексту рішення - 23.01.2020) у справі за адміністративним позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові до ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Львівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання демонтувати самочинно збудовану господарську споруду, -

встановив:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, 20.06.2019 звернулася з позовом до суду, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати господарську споруду розміром 3,00х5,00 м на землях комунальної власності міста на прибудинковій території на АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 самочинно збудовано господарську споруду на землях комунальної власності міста на прибудинковій території  на АДРЕСА_1 . Зазначає, що будівництво здійснене з порушеннями Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою міста Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011. Вказує, що головою Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, відповідно до Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням Виконавчого комітету ЛМР від 09.09.2011 № 835 було прийнято розпорядження, яким рекомендовано ОСОБА_1 демонтувати господарську споруду. Проте, ОСОБА_1 у встановлений строк розпорядження не виконано, що підтверджується відповідним актом від 06.05.2019 складеним ЛКП «Сигнівка». Також зазначає, що у відповідача права на забудову не виникло у зв`язку із відсутністю документів про право землекористування, а у відповідності до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у випадку заперечення власником, користувачем земельної ділянки проти визнання права власності на нерухоме майно за особою яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. 
Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 25.07.2019, також звернулася з позовом до суду з позовом, в якому просила знести самочинно збудовану споруду на АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням цього об`єкта за рахунок ОСОБА_1 .  
Обґрунтовані позовні вимоги тим, що за результатами проведення неодноразових заходів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті «Будівництво господарської споруди на АДРЕСА_1 » протягом 2018-2019 років було виявлено ряд порушень вимог містобудівного законодавства, містобудівної документації, державних будівельних норм, які замовником будівництва - ОСОБА_1 не були усунені. Зазначає, що причиною для вжиття заходів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті стало звернення Залізничної РА ЛМР, яким скеровано Акт-попередження. Будівництво господарської споруди здійснено на прибудинковій території, яка знаходиться у користуванні всіх мешканців будинку, без отримання будівельного паспорта об`єкта, без отримання документа який дає право на виконання будівельних робіт. У зв`язку з виявленими порушеннями було видано припис, який є чинним, та полягає у проведенні знесення (демонтажу) об`єкта самочинного будівництва, однак на час подання позову до суду відповідачем не виконаний.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі № 1.380.2019.003839, об`єднано для спільного розгляду та вирішення в одне провадження адміністративну справу № 1.380.2019.003839 за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЛМР про знесення самочинного будівництва та адміністративну справу № 1.380.2019.003044 за позовом Залізничної РА ЛМР до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЛМР, ОСОБА_2 про демонтаж самочинно побудованої господарської споруди, присвоївши їй № 1.380.2019.003044.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року позов задоволено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася відповідачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради до матеріалів справи не додано жодних доказів про неможливість узаконення капітального будівництва.
Також вказує, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові  при складені припису, протоколу, постанови, проігноровано вимоги нормативних актів у сфері державного архітектурно-будівельного контролю, що призвело до порушення гарантованих прав відповідача.
Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради 22.06.2020 та 11.08.2020 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідач ОСОБА_7, у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.
Представники позивачів Іваненко І.В. та Заяць Б.Р., третьої особи Бірюкова Ю.І. , у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Інша треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, представника третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 883 від 06.05.2019, виданої відділом житлового господарства Львівського комунального підприємства Залізничної РА ЛМР «Сигнівка» власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1
Згідно витягу з протоколу засідання № 06 від 05.03.2019 міжвідомчої комісії Залізничної РА, на підставі заяви ОСОБА_2 та інформації ЛКП «Сигнівка» про самочинне будівництво біля буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , вирішено рекомендувати відповідачці демонтувати господарську споруду розміром 3,00х5,00 м. самочинно побудовану на прибудинковій території на землях комунальної власності.
Розпорядженням голови Залізничної РА ЛМР № 569 від 15.03.2019 «Про демонтаж господарської споруди на АДРЕСА_1 самочинно побудованої ОСОБА_1 » було затверджено Висновок міжвідомчої комісії та встановлено термін виконання розпорядження до 15.05.2019.
Листами від 22.04.2019 та 29.04.2019 ЛКП «Сигнівка» було скеровано попередження ОСОБА_1 з повідомленням про Розпорядження № 569 від 15.03.2019, щодо демонтажу вказаної господарської споруди. Дані попередження були отримані ОСОБА_1 , про що свідчать відповідні відмітки.
Комісією ЛКП «Сигнівка», 06.05.2019 було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 , та при обстеженні встановлено, що ОСОБА_1 на прибудинковій території самочинно встановлений цегляний сарай розміром 3,00х5,00 м, про що складено відповідний Акт.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог Розпорядження № 569 від 15.03.2019, вважаючи господарську споруду самочинно встановленою, Залізнична РА звернулася до суду з позовом про демонтаж даного об`єкта.
Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що Залізничною РА ЛМР було скеровано лист від 05.09.2018 № 4-32-2302 до ІДАБК у м. Львові разом з яким надіслано для належного реагування Акт-попередження від 23.08.2018 складений ЛКП «Сигнівка» по факту самочинного будівництва ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі вищевказаного листа-звернення, ІДАБК у м. Львові було проведено ряд заходів державного архітектурно-будівельного контролю на означеному об`єкті.
ІДАБК у м. Львові було видано Наказ від 21.09.2018 за № 563-П та направлення для проведення позапланової перевірки від 21.09.2018 за № 563-пп.
У період з 02.10.2018 по 10.10.2018 посадовими особами були здійснені виїзди за місцем проведення будівельних робіт, за результатами яких складено Акт позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 1/563-пп (Акт позапланової перевірки), яким встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_1 проведено будівництво господарської споруди на прибудинковій території. В єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.
За фактом виявлених порушень п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 № 466, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.10.2018.
ІДАБК у м. Львові видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил від 10.10.2018 з вимогою про усунення виявлених порушень в 30-ти денний термін з дня отримання даного припису.
Примірник припису ОСОБА_7 одержала 10.10.2018.
ІДАБК у м. Львові 22.10.2018 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 0006-вих-3740/108 якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.
З метою перевірки припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 10.10.2018 ІДАБК у м. Львові видано Наказ від 14.01.2019 за № 28-П про проведення позапланової перевірки, направлення для проведення позапланового заходу від 14.01.2019, складено службову записку від 25.01.2019, видано Наказ від 25.01.2019 за № 58-П про проведення позапланової перевірки та направлення для проведення позапланового заходу від 25.01.2019 за № 58-пп.
У період з 14.01.2019 по 29.01.2019 ІДАБК у м. Львові проведено позапланову перевірку на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якого складено Акт позапланової перевірки від 29.01.2019 за № 58-пп, яким встановлено, що припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.10.2018 виданий ОСОБА_1 - не виконаний.
У зв`язку з встановленним ІДАБК у м. Львові було складено протокол про адміністративне правопорушення від 29.01.2019 за фактом порушення ОСОБА_1 припису від 10.10.2018 та вимог абз. 4 п. 14 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553.
Крім того, ІДАБК у м. Львові складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 29.01.2019, яким зобов`язано ОСОБА_1 в 30-ти денний термін з дня отримання даного припису провести знесення (демонтаж) об`єкта самочинного будівництва - господарської споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Земельну ділянку привести у попередній стан.          
Листом від 29.01.2019 № 0006-вих-320 матеріали перевірки були скеровані ОСОБА_1 
Згідно відстеження Укрпошти (трек номер 7905309167250) дане відправлення було особисто вручене одержувачу.
ІДАБК у м. Львові 11.02.2019, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 0006-вих-471/10 якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.
Листом від 13.02.2019 за № 0006-вих-483 ІДАБК у м. Львові скерувало примірник вищезазначеної Постанови ОСОБА_1
Для перевірки виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 29.01:2019 ІДАБК у м. Львові, видано наказ від 16.05.2019 за № 259-П про проведення позапланової перевірки та Направлення для проведення позапланового заходу від 16.05.2019 № 259-пп.
У період з 10.06.2019 до 21.06.2019 посадовими особами ІДАБК у м. Львові було здійснено виїзд за місцем проведення будівельних робіт, за результатом якого складений Акт позапланової перевірки за № 259 від 21.06.2019, згідно з яким припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.01.2019 виданий ОСОБА_1 - не виконаний.
Візуальним оглядом встановлено, що гр. ОСОБА_1 господарську споруда за адресою: АДРЕСА_1 не демонтувала, земельну ділянку не приведено до попереднього стану.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідачкою не подано підтверджуючих документів, що дають їй право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно пп. 7 п. «а» ст. 30  Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Відповідно пп. 1, 3 п. «б» ст. 31 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених  Законом України  «Про регулювання містобудівної діяльності»;
здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-VI (далі Закон № 2807-VI) благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Статтею 5 № 2807-VI  встановлено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. (ст. 12 Закон № 2807-VI).
До об`єктів благоустрою населених пунктів, зокрема,  віднесено прибудинкові території (п. 2 ч. 1 ст. 13 Закон № 2807-VI).
Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (ст. 14 Закон № 2807-VI).
Згідно до пп. 1 п. 1 ст. 16 Закону № 2807-VI, на об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.
Частинами 1, 4 ст. 20 Закон № 2807-VI передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.
Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Відповідно ч. 1  ст. 34 Закону № 2807-IV,  правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
З метою забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення міста, утримання у належному стані будівель, споруд, інженерних споруд, території міста та її санітарного очищення, ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011, затверджено Правила благоустрою м. Львова (далі Правила благоустрою).
Згідно з п.п. 5.3.3 п. 5.3 «Повноваження у галузі будівництва» Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2016 № 777, до повноважень районної адміністрації в галузі будівництва віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом та департаментом містобудування, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу та ін.).
Згідно з п.п 5.5.1 п. 5.5 районні адміністрації наділені повноваженням звернення до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва, а також з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 затверджено Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, відповідно до пункту 4.32 якого до повноважень районної адміністрації віднесено розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо).
З метою вдосконалення порядку врегулювання питань самочинного будівництва у  м. Львові, посилення контролю щодо самочинного будівництва, відповідальності фізичних та юридичних осіб за порушення вимог ведення будівництва, дотримання правил користування будинками і спорудами, пам`ятками архітектури, житловими і нежитловими приміщеннями, прибудинковими територіями, зонами охорони пам`яток рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835 затверджено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення № 835, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3.1. Положення № 835 розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.
Ознаки і класифікація самочинного будівництва, розширення, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, переобладнання, порушення правил експлуатації житлового фонду, охорони і використання пам`яток культурної спадщини, влаштування малих архітектурних форм наведені у пункті 1.6 Положення № 835, підпунктом 1.6.6 якого до таких ознак віднесено нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно- будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт.
Пунктами 3, 4.8 Положення № 835 встановлено, що підготовку проектів розпоряджень голів районних адміністрацій за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів містобудування здійснюють міжвідомчі комісії при районних адміністраціях. Висновок міжвідомчої комісії при районній адміністрації з рекомендаціями затверджує        своїм розпорядженням голова районної адміністрації.
У свою чергу, за змістом пункту 5.1 та його підпунктів    5.1.3, 5.1.3.3, пункту 5.3 Положення № 835 міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з таких рішень: про знесення        у терміни, визначені розпорядчими документами,        самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти у разі порушення прав інших осіб. У разі ухилення або відмови особи від знесення самочинного будівництва у терміни, визначені розпорядчими документами, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила будівництво.
    Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до повноважень районних адміністрацій у місті Львові належить, окрім іншого, затвердження висновків (з рекомендаціями) міжвідомчої комісії при відповідній районній адміністрації щодо виявлених фактів здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів містобудування, самочинного нового будівництва, розширення будинків або споруд. Крім цього, районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до суду із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.
Статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»  (далі - Закон № 3038-VI), передбачено, що до органів, здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду відносяться Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Згідно  ст. 38 Закону № 3038-VI  у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої  статті 376 Цивільного кодексу України  житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
  Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції вважає, що для вирішення спірних правовідносинах необхідна наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що відповідач фактично відмовляється привести у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил будівництва, господарську споруду за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідає ознакам самочинного будівництва.
Крім цього, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснила будівництво без  підтверджуючих документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, без належно затвердженого проекту та не виконує вимоги зобов`язальних приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 10.10.2018, 29.01.2019, якими зобов`язано ОСОБА_1 провести знесення (демонтаж) об`єкта самочинного будівництва - господарської споруди за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку привести у попередній стан.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що приписи ІДАБК у м. Львові про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил від 10.10.2018, 29.01.2019 та Розпорядження голови Залізничної РА № 569 від 15.03.2019 «Про демонтаж господарської споруди на АДРЕСА_1 самочинно побудованої ОСОБА_1»., відповідачкою оскаржені в судовому порядку не були, що підтверджено останньою в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, тобто є чинними, а тому підлягають обов`язковому виконанню.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачі при вирішення питання щодо знесення самочинного будівництва, діяли у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений  Конституцією та законами України, а тому висновок суду першої інстанції про зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати господарську споруду розміром 3,00х5,00 м на землях комунальної власності міста на прибудинковій території на АДРЕСА_1 є правомірним.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення   Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.003044 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 17.08.2020.