ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/4/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/1804/13-ц Категорія: на ухвалу 	Коваль А.Б. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        01 жовтня 2020 року          м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

  	Новікова О.М.,	
  	Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря:	Попової М.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області - Бундєлєвої О.В. на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Бундєлєвої Олександри В`ячеславівни, –

встановив:

03 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця у зв`язку з тим, що останнім, на думку скаржника, неправомірно винесено постанови про стягнення виконавчого збору та штрафів.
Так, постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 43453,00 грн. в рамках виконавчого провадження № 50921723 винесена всупереч вимог закону, оскільки зазначену постанову при першому надходженні виконавчого листа № 705/1804/13-ц до Уманського міського відділу ДВС винесено не було, а тому у державного виконавця відсутня підстава для стягнення виконавчого збору. Також, Уманським МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області жодної копійки в рамках вказаного виконавчого провадження стягнуто не було, а відтак жодних правових підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору 14.07.2017 у ВП № 50921723 немає.
Крім того врегулювання боргу за вказаним виконавчим провадженням відбулося поза межами виконавчого провадження, шляхом укладення 19.06.2017 року угоди про врегулювання боргу.
Аналогічною є ситуація при винесенні старшим державним виконавцем Бундєлєвою О.В. постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 164,10 грн. в рамках виконавчого провадження № 50920254, так як вона винесена з грубими порушеннями.
14 липня 2017 року старшим державним виконавцем Бундєлєвою О.В. було незаконно, на думку скаржника, відкрито виконавче провадження № 54313999 про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 43453,00 грн. на підставі постанови № 50921723 від 14.07.2017 та виконавче провадження № 54314176 про стягнення виконавчого збору в розмірі 164,10 грн. та на підставі постанови № 50920254 від 14.07.2017 року.
Крім того, в рамках проведення стягнення за виконавчим листом №705/1804/13-ц, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 01.10.2013, державним виконавцем 14.04.2017 було відкрито виконавчі провадження № 54314163 та № 54314040 про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 100,00 грн. по кожному виконавчому провадженню на підставі постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 14.07.2017 № 50920254 та № 50921723.
Вважає, що винесення вказаних постанов є також незаконними та необґрунтованими, так як витрати були пораховані довільно в розмірі 100,00 грн. Це надає підставу для сумніву у проведенні фактичного обрахування понесених витрат на проведення виконавчих дій.
Також скаржник вважає незаконним відкриття 14.07.2017 виконавчого провадження № 54314123 про стягнення з нього штрафу у розмірі 1700,00 грн. на підставі постанови № 50921723 від 08.06.2017 та виконавчого провадження № 54314103 про стягнення з нього штрафу в розмірі 3400,00 грн. на підставі постанови № 50921723 від 19.06.2017, так як йому нічого не відомо про існування зазначених постанов.
На підставі приведених вище доводів ОСОБА_1 просив суд визнати причину пропущення строку оскарження дій та бездіяльності державного виконавця поважною та розглянути скаргу.
Визнати дії старшого державного виконавця Бундєлєвої О.В. під час відкриття виконавчих проваджень 14 липня 2017 року ВП № 54313999 (а.с. 9 т.3), ВП № 54314176, ВП № 54314163, ВП № 54314040 (а.с. 235, 237 т.2), ВП № 54314123, ВП № 54314103 протиправними.
Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Бундєлєвої О.В. під час винесення постанови № 50921723 (а.с. 232, 236 т.2, а.с. 11 т. 3)) від 14.07.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 43453,00 грн., постанови № 50920254 від 14.07.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 164,10 грн.
Скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №54314176 (т.3 а.с. 10), ВП № 54314163 (т. 3 а.с. 6), ВП № 54314040 (т. 3 а.с. 7), ВП №54314123 (т. 3 а.с. 8), ВП № 54314103, винесені 14 липня 2017 року старшим державним виконавцем Бундєлєвою О.В. 
Скасувати постанову № 50921723 від 14.07.2017 про стягнення виконавчого збору у розмірі 43453,00 грн. (т.3 а.с. 5), постанову № 50920254 від 14.07.2017 про стягнення виконавчого збору у розмірі 164,10 грн. (т. 3 а.с. 4).
Того ж дня 03.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з іншою скаргою на дії державного виконавця, у якій зазначив про те, що 24 липня 2017 року він отримав поштове повідомлення, у якому містилися три конверти з безліччю постанов державного виконавця, які стосувалися як відкриття виконавчих проваджень, так і їх закінчення.
Зазначені постанови теж вважає безпідставними та незаконними та просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Бундєлєвої О.В. під час відкриття виконавчих проваджень 14 липня 2017 року ВП № 54327219, ВП № 54314142, ВП № 54314190 та ВП № 54327125.
Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Бундєлєвої О.В. під час винесення постанови № 50920281 від 14.07.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 26501,41 грн. та постанови № 50921807 від 14.07.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 321,90 грн.
Скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 54327219, ВП № 54314142, ВП № 54314190 та ВП № 54327125 винесені 14 липня 2017 року старшим державним виконавцем Бундєлєвою О.В.
Скасувати постанову № 50920281 від 14.07.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 26501,41 грн. та постанову № 50921807 від 14.07.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 321,90 грн.
Всі оскаржувані постанови державного виконавця стосуються виконавчих зборів, витрат на проведення виконавчих дій та штрафів у виконавчому провадженні.
Ухвалою суду вказані дві скарги були об`єднані в одне провадження.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2018 провадження у справі закрито, роз`яснено скаржнику його право на звернення з позовом до адміністративного суду (т.3 а.с. 190).
04.02.2019 ОСОБА_1 оскаржив вказану ухвалу від 28.12.2018 (т. 3 а.с. 195-204).
Постановою апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2018 скасовано, матеріали скарги направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги (т. 3 а.с. 231-235).
У травні 2019 року Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року. За наслідками розгляду касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційний суд безпідставно скасував законну й обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції та направив скаргу до суду першої інстанції для продовження розгляду, порушивши при цьому норми матеріального та процесуального права, до того ж помилково вважав, що скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Велика Палата Верховного Суду постановою від 23 червня 2020 року скасувала постанову апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2018 року залишила в силі.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2019 після направлення апеляційним судом матеріалів скарги до суду першої інстанції подану ОСОБА_1 скаргу розглянуто по суті та вирішено її задовольнити (т. 4 а.с. 34-38).
Ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2019 оскаржена в апеляційному порядку старшим державним виконавцем Уманського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Бундєлєвою О.В. шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції (т. 4 а.с. 114-120).
Державний виконавець не погоджується з висновком суду про незаконність винесення постанов органом державної виконавчої служби про стягнення виконавчих зборів, витрат на проведення виконавчих дій та штрафів у виконавчому провадженні. Суд неправомірно поновив строк для подання таких скарг. Крім того, вказує, що скарга подана боржником у виконавчому провадженні з порушенням правил юрисдикції, оскільки у скарзі ставиться питання не про правомірність виконання судового рішення, а оскаржуються дії державного виконавця щодо стягнення виконавчих зборів, витрат на проведення виконавчих дій та штрафів у виконавчому провадженні, що підлягає розгляду виключно в порядку адміністративного судочинства.
З посиланням на такі доводи, апелянт просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.06.2019, а скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Уманського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Бундєлєвою О.В. від 01.07.2019 та постановлено витребувати з Уманського міськрайонного суду Черкаської області матеріали даної справи (т.4 а.с. 164-165).
Листом Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2019 повідомлено апеляційний суд про неможливість направлення матеріалів справи у зв`язку з тим, що справа перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції за касаційним провадженням №61-8947ск19 (т. 4 а.с. 174).
Матеріали справи надійшли до апеляційного суду 11.08.2020 після закінчення касаційного провадження (т.4 а.с. 187).
23 серпня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу державного виконавця, де він просив залишити без її задоволення як безпідставну та необґрунтовану, а оскаржувану ухвалу - без змін (т. 4 а.с. 169).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду у даній справі у постанові від 23.06.2020, а також окрему думку судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В.В. від 23.06.2020 у даній справі, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи ОСОБА_1 вбачається, що підставою для звернення з такою скаргою він вважав те, що державний виконавець у незаконний спосіб намагається стягнути з нього виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій та штрафи.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Уманському МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавчий лист № 705/1804/13–ц (№ 2/705/764/13), виданий 01 жовтня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення із  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 434 530,02 грн солідарно.
22 квітня 2016 року державний виконавець Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 50921723 з виконання зазначеного виконавчого листа.
20 лютого 2017 року державний виконавець Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області виніс постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження та зазначив, що під час примусового виконання рішення суду встановлено, що особа-боржник ОСОБА_2 змінив своє прізвище на ОСОБА_3 .
14 липня 2017 року постановою Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області у виконавчому провадженні № 50920254 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 164,10 грн. на підставі виконавчого листа № 705/1804/13-ц (№ 2/705/764/13), виданого 01 жовтня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області (т. 3, а. с. 4).
14 липня 2017 року постановою Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області у виконавчому провадженні № 50921723 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 43453,00 грн. на підставі того ж виконавчого листа (т. 3, а. с. 5).
Постановами Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 14 липня 2017 року відкрито виконавчі провадження № 54314163, № 54314040, № 54314123, № 54313999, № 543314176, № 54314103, № 543314142, № 54314190 та від 18 липня 2017 року № 54327125, № 54327219 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на підставі постанов Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області (т. 3, а. с. 29 – 32).
Відповідно до статті 383 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час звернення до суду зі скаргою) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно з пунктом 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року та була чинною на час розгляду скарги у судах першої й апеляційної інстанцій, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Так, розділом VІІ ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду скарги в судах першої й апеляційної інстанцій, врегульовано питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень. Зокрема, згідно із частиною першою статті 447 ЦПК України (у зазначеній редакції) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України у зазначеній редакції).
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 вказаного Закону постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.
Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
          Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.
Отже, Законом № 1404-VІІІ установлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, стягнення штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Тому розгляд скарги ОСОБА_1 про правомірність постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та штрафів підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
До таких висновків дійшла і колегія суддів Великої Палати Верховного Суду у даній справі (№705/1804/13-ц) у постанові від 23.06.2020 за результатами розгляду касаційної скарги Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року, вказавши, що апеляційний суд безпідставно скасував законну й обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції та направив скаргу до суду першої інстанції для продовження розгляду, порушивши при цьому норми матеріального та процесуального права, до того ж помилково вважав, що скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Отже суд апеляційної інстанції приймає до уваги вказану вище постанову колегії суддів Великої Палати Верховного Суду, а також враховує, що предметом апеляційного оскарження є ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року, яка не скасована. Тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу по суті
Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 377 ЦПК України визначено, що порушення правил юрисдикції загальних судів є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, незалежно від доводів апеляційної скарги.
Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).
Отже ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням правил юрисдикції загальних судів, а тому відповідно до вищевикладеного підлягає скасуванню апеляційним судом із закриттям провадження в даній справі, оскільки розгляд скарги ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця про неправомірність стягнення виконавчих зборів, витрат на проведення виконавчих дій та штрафів у виконавчому провадженні підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
У зв`язку з викладеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала – скасуванню із закриттям провадження у справі.
Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачений за звернення з апеляційною скаргою судовий збір необхідно повернути апелянту на підставі платіжного доручення № 3145 від 14.06.2019 в розмірі 1921,00 грн. (т. 4 а.с. 124).
Керуючись ст. ст. 35, 255, 258, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року – скасувати. 
Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Бундєлєвої Олександри В`ячеславівни.
Повернути апелянту судовий збір, сплачений на підставі платіжного доручення № 3145 від 14.06.2019 в розмірі 1921,00 грн.
Повідомити ОСОБА_1 (заявника), що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Черкаського окружного адміністративного суду.
Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 01 жовтня 2020 року.

Судді