29.07.20
22-ц/812/807/20
Справа № 490/5875/17
Провадження № 22ц/812/807/20 Головуючий у 1-ї інстанції Чулуп О.С.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.

П О С Т А Н О В А
 
Іменем України
29 липня 2020 року                                                 м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Ямкової О.О.,
суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В., 
із секретарем: Богуславською О.М.,
за участю: позивача – ОСОБА_1 ,
               розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Чулупа О.С. в залі судових засідань в місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі 
за позовом 
ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 ,
третя особа – приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т.
(далі – приватний нотаріус), 
про визнання заповіту недійсним,
В С Т А Н О В И Л А: 

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – приватний нотаріус Ягужинська К.Т., де посилаючись на порушення її прав як співвласника майна, просила визнати недійсним заповіт, посвідчений 13 жовтня 2009 року приватним нотаріусом, за змістом якого колишній співвласник ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповідала усе належне їй майно відповідачу ОСОБА_2 .. 
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 березня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито з підстав наявності судового рішення, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду по справі скасувати, як таку, що не відповідає нормам процесуального права, а також фактичним обставинам справи, та направити справу для продовження розгляду.
В обґрунтування скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не перевірив на підставі чого, тобто на яких фактах (обставинах) і норм закону позивач просить захистити її права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали заяви і перевіривши зазначені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі, місцевий суд керувався тим, що вже є судове рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження по справі є набрання законної сили рішення суду, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
В розумінні цієї норми процесуального права предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. А підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову – це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.
Тобто учасник справи не може повторно звертатися з позовом з тими самими сторонами, про той самий предметом, та з тих же підстав.
Тому суд першої інстанції, вважаючи, що спір, що виник між сторонами, вже вирішено на підставі рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2013 року, залишеного без змін 1 липня 2013 року за ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області (а.с.66-70), закрив провадження по справі за поданою позивачем ОСОБА_1 новою заявою.
Так, із змісту вищенаведених судових рішень вбачається, що судами розглянуто спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із залученням третьої особи приватного нотаріусу Ягужинської К.Т., якими ОСОБА_1 відмовлено у встановленні факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, колишнім співвласником ОСОБА_3 , та у визнанні недійсним заповіту, залишеним спадкодавцем за життя на ім`я відповідача ОСОБА_2 , та як наслідок у визнанні за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відтак, співпоставляючи обидва позови ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спір виник між тими самими сторонами та про той самий предмет – визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених статтями 207, 1247, 1248, 1253 ЦК України, у зв`язку з порушенням вимог щодо форми складання заповіту та його підписанням іншою особою, відмінною від заповідача.
Разом з тим, закриваючи провадження за новим позовом ОСОБА_1 суд першої інстанції не звернув увагу на частковому зміну позивачем підстав позову, а саме визнання заповіту недійсним за вимогами, пред`явленими нею як співвласником майна, яка вважає, що цим розпорядженням, зробленим іншим співвласником майна на випадок своєї смерті, порушені її права, та вона має право на обрання такого способу захисту у відповідності до 1257 ЦК України.
За такого, колегія суддів вважає, що підстави позову у справі, яка надійшла для апеляційного перегляду не є повністю ідентичними (тотожними) підставам позову, за яким вже ухвалене судове рішення, що набрало законної сили. 
При цьому доводи апелянта про те, що судові рішення, які набрали законної сили, не є преюдиційними для нового спору, з огляду на зазначення в ухвалі апеляційного суду як підставу для відмови у визнанні заповіту недійсним відсутність порушення прав ОСОБА_1 , яка не відноситься до кола спадкоємців, після смерті ОСОБА_3 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в порядку апеляційного перегляду судове рішення суду першої інстанції з питань визнання заповіту недійсним залишено без змін, а тому у відповідності до положень статті 82 ЦПК України може бути підставою для звільнення сторін від доказуванні при розгляді справи за новим позовом. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, та підлягає частковому задоволенню, так як ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. 
На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 379 ЦПК України ухвала суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, але в іншому складі. 
Керуючись статтями 367, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 березня 2020 року – скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, але в іншому складі суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                 О.О. Ямкова

Судді                                                         С.Ю. Колосовський 
                                                        О.В. Локтіонова