СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р.                                                                 Справа № 922/3212/19  

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Дучал Н.М., суддя Сіверін В.І.

за участю секретаря судового засідання  Міракова Г.А.

за участю представників:
позивач - не з`явився;
відповідач  - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. №342Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2019 року (суддя Аріт К.В., повний текст складено 27.12.2019 р.) у справі №922/3212/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради, смт. Краснопавлівка Харківської обл. 
про стягнення 733519,01 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради про стягнення 733519,01 грн., з яких, пеня у сумі 566772,67 грн., 3% річних у сумі 51145,61 грн., інфляційні втрати у сумі 115600,73 грн., окрім того, 11002,85 грн. судового збору. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договору №2028/16-БО-32 купівлі-продажу природного газу від 15.12.2015 року.
Рішенням господарського суду Харківської області від 18 грудня 2019 року (суддя Аріт К.В., повний текст складено 27.12.2019 р.) у справі №922/3212/19 в позові відмовлено повністю. 
Позивач з рішенням суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення, прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
Крім того, апелянт у скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали. 
Східним апеляційним господарським судом 17.02.2020 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2019 року у справі №922/3212/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2019 року у справі №922/3212/19. Встановлено  строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. Призначено справу №922/3212/19 до розгляду.
КП "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради надало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення суду першої інстанції законним, обгрунтоаним, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У судове засідання учасники справи не з`явились.
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про причини неявки суд не повідомило. 
Комунальне підприємство "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради через канцелярію суду надіслало  клопотання (вх. 6243 від 30.06.20), в якому просило відкласти розгляд справи у  зв`язку із складною епідеміологічною ситуацією, спричиненою  поширеною на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та внесеними змінами до Постанови КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19".
Колегія суддів, з огляду на передбачений ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що явка представників не була визнана обов`язковою і їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення і розгляд справи за відсутністю учасників апеляційного провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду відповідає в повній мірі вимогам законодавства з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року №226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" змінено тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Зміна типу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не є його реорганізацією (перетворенням, злиттям, приєднанням) у розумінні ст.104, 106-109 Цивільного кодексу України" та не передбачає правонаступництва.
Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Тепловодосервіс" Лозівської районної ради 15.12.2015 року укладено договір № 2028/16-БО-32 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).
На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3164954,76 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.
Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.
За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.
Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання відповідачем п.6.1 Договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.
Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. 
Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Матеріали справи свідчать, що за договором у сторін виникли взаємні зобов`язання з постачання та оплати природного газу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи зазначене, умови укладеного Договору та порушення виконання зобов`язання відповідачем, позивач нарахував 115600,73 грн інфляційних за період з 01.03.2016 року по 30.09.2016 року, 51145,61 грн. 3% річних за період з 16.02.2016 року по 12.10.2016 року (а.с.13-15), 566772,67 грн. пені.
Верховною Радою України 03.11.2016 року прийнятий Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». 
30.11.2016 року зазначений Закон набрав чинності.
Згідно з ст. 1 Закону заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення га постачання гарячої води: реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр) - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік га надання інформації про підприємства іа організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розмішується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до ст. 2 Закону, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.
Норми ст. ст. 2, 5 Закону положення Закону стосуються підприємств, які мають основну заборгованість перед АТ "НАК "Нафтогаз України".
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Таким чином, згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» нараховані пеня, втрати від інфляції, 3% річних підлягають списанню з дня набрання чинності зазначеним Законом, а саме з 30.11.2016 року.
Згідно із розділом 11 "Прикінцеві га перехідні положення" зазначеного Закону Кабінет Міністрів України зобов`язано прийняти нормативно-правові акти та привести свої нормативно-правові акти у відповідність у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що заборгованість за договором купівлі-пролажу  природного газу № 2028/16-БО-32 від 15.12.2015 року за січень-квітень 2016 року була погашена відповідачем 13.10.2016 року, тобто, до моменту набрання чинності Законом, який згідно з п.1 Прикінцевих та перехідних положень набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування - це 30.11.2016 року.
Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону всі нарахування, що зроблені на суму боргу по договору № 2028/16-БО-32 від 15.12.2015 року (пеня, інфляційні втрати, 3 % річних) по розрахункам за поставлений газ у січні-квітні 2016 року, підлягають списанню з дня набрання чинності вказаним Законом, а саме, з 30.11.2016 року.
Позивачем зазначено, що відповідача не має у Реєстрі, а вимога щодо включення до Реєстру, є передумовою для застосування процедури реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, встановлена для теплогенеруючих та теплопостачальних організацій, які не погасили до 31.12.2016 року заборгованість перед постачальником за спожитий до 01.07.2016 року природний газ. 
Однак, до заборгованості, що виникла та була погашена відповідачем до набрання чинності 30.09.2016 року    Законом, не можуть бути застосовані правила та вимоги щодо необхідності включення підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.
Відповідно до п. 22 Постанови Верховного суду від 29.01.2019 року по справі №925/108/108 Верховний Суд зазначає, що частина 3 статті 7 Закону про врегулювання заборгованості за спожитий природний газ є нормою прямої дії, а, відтак, її застосування до споживачів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обов`язком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності 30.11.2016 року цим Законом. 
При цьому, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства-споживача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки в силу частини 1    статті 58 Конституції України    зазначений    Закон    не має зворотної дії в часі, не поширюється на правовідносини з розрахунків за поставлений природний газ, які проведено до набрання ним чинності, а визначає порядок врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, що не була погашена боржниками станом на 30.11.2016 року.
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 3    статті 7 Закону    викладена у Постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №927/1152/16, від 15.03.2018 року у справі №904/10736/16, від 03.04.2018 року у справі №904/11325/16, від 02.05.2018 року у справі №914/102/17, від 15.05.2018 року у справі №908/3126/16, від 30.05.2018 року у справі №908/2055/17, від 14.01.2019 року у справі №904/1615/18.
Отже, частиною 3    статті 7 Закону законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників (споживачів) від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування їм неустойки (штрафу, пені), інфляційних втрат та 3% річних на суму основної заборгованості за договорами купівлі-продажу (поставки) природного газу за умов її погашення боржниками до набрання чинності цим    Законом, та списання цих нарахувань (припинення зобов`язань).
Відповідно до приписів ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", та норм права, викладених в постановах Верховного суду, колегія суддів підтримує висновок місцевого суд про відсутність підстав для задоволення позову. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду має бути залишене без змін.
Керуючись статтями 269, п. 1, ч. 1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2019 року справі №922/3212/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.07.2020 року.

Головуючий суддя                                                                         Ільїн О.В.  

Суддя                                                                                                Дучал Н.М.

Суддя                                                                                                Сіверін В.І.