УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/22124/19
Провадження № 22-ц/4820/1323/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 вересня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/22124/19 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року (суддя Козак О.В.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначалось, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.07.2010 ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Вказувало, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ОСОБА_1 і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
В порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 15.07.2019 заборгованість відповідача становить 46110,63 грн, з яких: 21581,60 грн – заборгованість за тілом кредиту; 9603,43 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11553,67 грн – пеня за прострочене зобов`язання; 700 грн – пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн – штраф (фіксована частина); 2171,93 грн – штраф (процентна складова).
Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2010 в сумі 46110,63 грн.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2010 станом на 15.07.2019 в розмірі 43438,70 грн, з яких: 21581,60 грн – заборгованість за тілом кредиту; 9603,43 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11553,67 грн – пеня за прострочене зобов`язання; 700 грн – пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1809,58 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом було допущено порушення норм процесуального права, оскільки відповідач не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду. Зазначає, що судом не було взято до уваги того, що позивач в односторонньому порядку постійно збільшував тіло кредиту та стягував всупереч закону з соціальної картки кошти. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір б/н від 27.07.2010 та оригінали кредитної справи, в зв`язку з чим вона була позбавлена можливості для ознайомлення з даними документами. На думку апелянта, суд однобічно та неправильно дослідив обставини даної справи і ухвалив рішення на користь фінансової установи.
АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення, а тому просить залишити заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року без змін.
Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з підставності та доведеності позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 своєчасно не виконувала умови кредитного договору, укладеного між нею та банком 27.07.2020, внаслідок чого станом на 15.07.2019 її заборгованість перед банком становить 43 438 грн 70 коп, яка складається з заборгованості по тілу кредиту, простроченому тілу кредиту та пені за прострочене зобов`язання і пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.
Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Судом встановлено, що 27.07.2010 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10).
До кредитного договору Банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 12-26).
Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2019 становить 46110,63 грн, з яких: 21581,60 грн – заборгованість за тілом кредиту; 9603,43 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11553,67 грн – пеня за прострочене зобов`язання; 700 грн – пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн – штраф (фіксована частина); 2171,93 грн – штраф (процентна складова).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Колегія суддів вважає, що надані Банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем договору, оскільки не підписані ним.
Надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі - в анкеті-заяві позичальника або довідці, які безпосередньо підписані відповідачем ОСОБА_1 і лише цей факт може свідчити про прийняття нею запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі, крім тіла кредиту(в т.ч. тіла простроченого), складових його повної вартості, зокрема заборгованості за пенею. На обґрунтування права вимоги в цій частині, в тому числі щодо розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором та анкети-заяви, банк надав копію довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана позичальником (а.с. 45 на звороті), з якої вбачається, що в ній зазначені пільговий період користування коштами, базова процентна ставка в місяць – 2,5 %; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) – 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн; термін внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – базова відсоткова ставка за договором/30+1 % заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, та штрафи при порушенні строків платежів – 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. З такими умовами був ознайомлений і погодився відповідач. При цьому, погоджені сторонами умови договору щодо права банку збільшувати кредитний ліміт, здійснювати погашення відсотків за рахунок збільшеного тіла кредиту та нараховувати пеню за несвоєчасну сплату боргу на суму 100 грн відсутні.
З огляду на викладене, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку щодо правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту в т.ч. простроченого в загальному розмірі 31 185 грн 03 коп, пені за несвоєчасну сплату боргу, що перевищує суму 100 грн, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови щодо їх сплати (в т.ч. розміру) та збільшення кредитного ліміту, погашення відсотків за рахунок збільшеного тіла кредиту та за відсутності доказів фактичного отримання відповідачем коштів в зазначеному розмірі. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.
Із виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що кошти в сумі 28652,07 грн зараховано банком на погашення відсотків за рахунок тіла кредиту, однак, таке право банку не передбачено умовами договору. А тому, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. простроченого) в розмірі фактично отриманої та неповернутої суми, яка становить 2532 грн. 96 коп (31185 грн 03 коп – 28652 грн 07 коп). А тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (в.т.ч. простроченим).
Крім того, за відсутності погоджених сторонами умов щодо права банку нараховувати пеню за несвоєчасну сплату боргу на суму 100 грн., позовні вимоги банку про стягнення з відповідача пені в розмірі 700 грн. задоволенню не підлягають.
А тому, рішення суду першої інстанції в частині задоволення цих позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Разом з тим, суд першої інстанції правильно виходив з того, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість по пені за прострочене зобов`язання в розмірі 11 553 грн 67 коп, оскільки це відповідає умовам кредитування, які погоджені сторонами.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність в цій частині.
З урахуванням викладених обставин справи, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» загальної заборгованості за кредитним договором від 27 липня 2010 року підлягає зміні.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про судове засідання 20.01.2020 у суді першої інстанції, оскільки відмітка у поштовому повідомленні про відсутність адресата за місцем проживання є днем вручення судової повістки, в розумінні вимог ст. 128 ЦПК України, та свідчить про повідомлення відповідача про день, місце і час судового засідання відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 43).
На підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (30,56%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 587 грн 06 коп. Крім того, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2000 грн 91 коп (69,44%) судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченому) змінити, зменшивши суму заборгованості по тілу кредиту, яка підлягає стягненню з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» до 2532 грн 96 коп. 
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн в розмірі 700 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 700 грн.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року змінити, визначивши загальну суму заборгованості за кредитним договором від 27.07.2010 станом на 15.07.2019 в розмірі 14 091 грн 63 коп та зменшивши розмір судового збору, який стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до 587 грн 06 коп.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2000 грн 91 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай