Ухвала
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 472/634/19
провадження № 61-12045ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Веселинівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
В свою чергу, у серпні 2019 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов, який 
в подальшому уточнила та в якому вона просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 982,55 грн та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 200 грн.
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 
2020 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 28 982, 55 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення цих вимог.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 
27 754,99 грн нарахованої державним виконавцем Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 
у Миколаївській області на підставі виконавчого листа № 472/144/14-ц, виданого 
15 квітня 2014 року Веселинівським районним судом Миколаївської області на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів змінено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 730,53 грн.
У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1  на постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.  
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом спору у цій справі є звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а тому справа 
є малозначною.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Веселинівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат