УХВАЛА

29 вересня 2020 року  
Київ
справа №640/24741/19
адміністративне провадження №К/9901/23038/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року
у справі №640/24741/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа - акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулася до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа - акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання протиправними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 26 листопада 2019 року ВП №60714978 та про стягнення з боржника основної винагороди від 26 листопада 2019 року ВП №60714978.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 26 листопада 2019 року ВП №60714978 та про стягнення з боржника основної винагороди від 26 листопада 2019 року ВП №60714978. У стягненні судових витрат на правову допомогу відмовлено.
25 березня 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалено додаткове рішення у справі про стягнення на користь ОСОБА_1 понесених нею судових витрат у розмірі 817 грн 73    коп. за рахунок коштів Державного бюджету України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
До касаційної скарги додано клопотання позивача про звільнення або відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.
Перевіривши указане клопотання Суд зазначає таке.
Предметом касаційного оскарження у цій справі є додаткове рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за результатами перегляду додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає  Закон України «Про судовий збір».
Стаття 3 указаного Закону  встановлює об`єкти справляння судового збору.  Стаття 5 указаного Закону  встановлює пільги по сплаті судового збору.
Частина друга наведеної норми встановлює випадки, коли судовий збір не справляється. Одним з таких випадків є подання заяви про винесення додаткового судового рішення. У той же час в наведеному переліку прямо не визначено, що судовий збір не сплачується і за подання апеляційної чи касаційної скарг на додаткове судове рішення.
Частина перша  статті 252 КАС України  передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Колегія суддів вважає, що питання розподілу судових витрат (п. 3 частини першої  статті 252 КАС України) не є самостійними позовними вимогами в розумінні  КАС України  та не входять до ціни позову, а тому не мають оплачуватися окремо у процесі звернення до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто такі заяви не є об`єктом справляння судового збору.
Верховний Суд зауважує, що вимоги про розподіл судових витрат не належать до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті під час подання позовної заяви, а також бере до уваги те, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що належав до сплати під час подання позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), тому і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарг на додаткове рішення (додаткову постанову) суду стосовно розподілу судових витрат немає.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що тлумачення норм  Закону України «Про судовий збір»  у логічному зв`язку з нормами  КАС України  дає підстави для висновку, що у разі подання касаційної скарги на додаткове судове рішення, яким розв`язане питання розподілу судових витрат, тобто на судове рішення, що стосується розгляду тих питань, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути розв`язані судом, судовий збір сплачувати не потрібно.
З огляду на викладене, Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відстрочення або звільнення від сплати судового збору.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №640/24741/19 є посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваних судових рішень суди не урахували правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною\третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення або відстрочення сплати судового збору - відмовити.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/24741/19.
Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №640/24741/19.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду