Справа № 453/489/19                                Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/1816/20                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Савуляка Р.В., Ніткевича А.В.
секретаря: Сеньків Х.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справив місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 серпня 2016 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року розірвано. У шлюбі у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. Судовим наказом Сколівського районного суду Львівської області від 14 червня 2018 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час вона не працює, так як доглядає дитину, джерел доходу крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має, добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоч має таку можливість, оскільки є працездатним, має постійний дохід, офіційно працевлаштований і має реальну можливість надавати допомогу на утримання дружини. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. 
Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області позов задоволено.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20 березня 2020 року заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області скасовано. 
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2019 року і до досягнення малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відкликано виконавчий лист № 453/489/19, виданий Сколівським районним судом Львівської області на виконання скасованого заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області від 15.08.2019 року у цивільній справі № 453/489/19 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2019 року і до досягнення малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що судом при визначенні розміру аліментів у повній мірі не було враховано матеріальне становище сторін, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також те, що у відповідача немає на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків і він може виплачувати аліменти дружині на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Судом не враховано, що вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому не може вийти на роботу і почати працювати, а відтак потребує матеріальної допомоги на своє утримання у боку відповідача. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки є працездатним, не має інших утриманців, і може організувати своє життя таким чином, щоб надавати матеріальну допомогу на рівні, достатньому для її забезпечення. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи частково позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доводів про неможливість у повному обсязі надавати матеріальну допомогу позивачці, тому є підстави для стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн., виходячи з принципу справедливості, розумності, та з урахуванням потреб колишньої дружини, можливостей відповідача та його місячного заробітку. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу.
Отже, кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, можуть стягуватися за умови, якщо чоловік може надавати таку допомогу.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2019 року. (а.с. 5). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  та ОСОБА_2  є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 23 серпня 2017 року (а.с. 4).
Відповідно до судового наказу Сколівського районного суду Львівської області від 14 червня 2018 року з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1\4 частини усіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).
З довідки № 1/02 від 2020 року, виданої директором Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» вбачається, що ОСОБА_2 з 01 березня 2014 року працює на посаді старшого інспектора з охорони навколишнього середовища Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» і його дохід за січень 2020 року становив 4723,00 грн., який складався з посадового окладу у розмірі 3048,00 грн. та доплати до мінімальної заробітної плати у розмірі 1675,00 грн. 
Враховуючи те що Сколівським районним судом Львівської області видано наказ про стягнення з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1\4 частини усіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, беручи до уваги положення закону про те, що кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років можуть стягуватися за умови, якщо чоловік може надавати таку допомогу, враховуючи майновий стан відповідача, рівень його доходів, наявність обов`язку утримувати малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 , визначений судом першої інстанції є достатнім, оскільки саме такий розмір аліментів може сплачувати ОСОБА_2 на її утримання. 
Доводи апелянта про матеріальну можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, є голослівними та не підтверджені належними доказами у справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 10.08.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Савуляк Р.В. 

Ніткевич А.В.