Постанова
Іменем України
 
15 вересня 2020 року     
 
м. Київ
 
провадження № 22-ц/824/11145/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,
за участю секретаряРатушного А.В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича
 
на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області щодо оскарження дій приватного виконавця
 
від 02 червня 2020 року 
 
в складі судді Радзівіл А.Г.
 
у справі №361/1335/20 Броварського міськрайонного суду Київської області
 
за скаргою ОСОБА_1 
 
про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича та зобов'язання вчинити дії,
 
заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи",
 
                                                   В С Т А Н О В И В:
 
21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. (далі - приватний виконавець).
 
В обґрунтування скарги зазначав, що неправомірність дій приватного виконавця                Кравця В.В. полягає в тому, що визначена останнім за результатами висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки ринкова вартість об`єкта оцінки, суттєво занижена та не відповідає реальним ринковим цінам.
 
Зазначав, що згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 27.01.2020 вартість об`єкту оцінки становить 450 327,00 грн, а згідно оцінки, яка на замовлення ОСОБА_1 була проведена у 2015 році ТОВ "Канзас Ріал Естейт" вартість об`єкту оцінки становить 778 400 грн. Вважав, що ціна, визначена у двох звітах про оцінку нерухомого майна, суттєво відрізняється, що суперечить положенням ч.ч. 1-4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".
 
За вказаних обставин просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Кравця В.В., що полягали в передачі на реалізацію до ДП "Сетам" арештованого нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ; визнати незаконним звіт про оцінку за 2020 рік, здійснений в ході виконавчого провадження №61072714 та зобов`язати приватного виконавця Кравця В.В. не використовувати даний звіт під час реалізації майна на ресурсі системи електронних торгів "Сетам".
 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року скаргу задоволено частково.
 
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. пов`язані з оцінкою нерухомого майна про передачу майна, а саме 2-кімнатної квартири АДРЕСА_2 , на реалізацію ДП "Сетам".
 
Визнано недійсним та скасовано звіт про оцінку за 2020 рік, виготовлений Товариством "Оціночна компанія ВВК".
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу                  м. Києва Кравець В.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо неповідомлення приватним виконавцем боржника про проведення оцінки, оскільки у відповідності до вимог Порядку реалізації арештованого майна дане повідомлення повинно направлятися ДП "СЕТАМ", так як останнє являється організатором проведення електронних торгів.
 
Зазначив, що звіт про оцінку майна, складений 27.01.2020 ТОВ "Оціночна компанія ВВК" дійсний, яким при визначенні вартості майна і керувався приватний виконавець.
 
Також зазначив, що у разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна. Однак, заявник з такими вимогами у спосіб визначений законом не звертався. Рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.
 
Суд визнав неправомірними дії приватного виконавця, пов'язані з оцінкою нерухомого майна, тоді як такі дії заявником не оскаржувалися.
 
Суд безпідставно взяв до уваги звіт про оцінку нерухомого майна, складений у 2015 році ТОВ "Канзас Ріал Естейт",  не врахувавши, що згідно вимог закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання.
 
Крім того, як на підставу скасування ухвали суду посилався на те, що заявником пропущено визначений законом десятиденний строк оскарження дій приватного виконавця, які пов'язані з оцінкою майна. Вказав, що суд першої інстанції, не врахувавши наявні в матеріалах справи докази про отримання 05.02.2020 боржником повідомлення про результати визначення вартості нерухомого майна, дійшов помилкового висновку, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення боржника про визначення вартості оцінки майна. Додав також, що законодавцем передбачено направлення боржнику саме повідомлення про результати визначення вартості, а не весь звіт, а отже і с троки оскарження обчислюються саме з дня отримання відповідного повідомлення, а не з моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, як помилково вважає заявник.
 
За наведених обставин просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2020 та відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.
 
Заявник та заінтересована особа своїм правом на подання відзиву не скористалися.
 
Представник приватного виконавця Кравця В.В. - Наумов А.Є. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Представник заявника - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
 
Заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. 
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу
 за відсутності представника ТОВ "Кредитні ініціативи".
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
 
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. перебувало виконавче провадження №61072714 з примусового виконання виконавчого листа №361/2580/14-ц, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи") заборгованості у розмірі 1 140 965,99 грн та судового збору у розмірі 3 654,00 грн.
 
24 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В.  винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 .
 
24 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику, зокрема в межах звернення стягнення в сумі 1 259 381,99 грн. 
 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. від 24.01.2020 призначено суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні ВП №61072714 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оціночна компанія ВВК" в особі Філенко Є.В. (далі - ТОВ "Оціночна компанія ВВК") та зобов'язано провести оцінку майна боржника, описаного відповідно до постанови, надати письмовий висновок, звіт щодо ринкової вартості майна.
 
27 січня 2020 року ТОВ "Оціночна компанія ВВК" складено висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки - 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 станом на 27.01.2020 (без ПДВ) становить 450 327,00 грн.
 
05 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримав лист від приватного виконавця, в якому було повідомлено боржника про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , з ціною, визначеною у висновку про вартість об'єкта незалежної оцінки від 27.01.2020.
 
З матеріалів справи також вбачається, що заявником при зверненні до суду зі скаргою надано Звіт про оцінку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , складений 08 грудня 2015 року ТОВ "Канзас Ріал Естейт", згідно якого ринкова вартість об'єкта оцінки станом на дату оцінки (08.12.2015) складає 778 400,00 грн.
 
Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 02.03.2020 щодо лоту №405896, виданого Державним підприємством "Сетам" електронні торги з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , відбулись. Квартиру реалізовано за ціною 450 327,00 грн.
 
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 відкрито після реалізації квартири на прилюдних торгах.
 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що реалізацію арештованого майна здійснено за ціною нижчою ніж реальна ринкова вартість такого майна, у зв`язку з чим дійшов висновку про неправомірність дій приватного виконавця.
 
Суд також дійшов висновку, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази належного повідомлення власника квартири (заявника) про проведення оцінки незалежним оцінювачем.  
 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх неправильними, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до частини 1 статті 19 Закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, серед іншого, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.
Згідно з частиною 1 статті 20 Закону, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ (далі - Закон №2658-ІІІ)
Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Згідно зі статтею 3 Закону №2658-ІІІ незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.
Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина 1 статті 10, частина 1 статті 11                        №2658-III).
Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Національний стандарт № 1, Стандарт).
Відповідно до пункту 1 Національний стандарт №1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.
Відповідно до пункту 11 Національного стандарту №1 оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна.
Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.
Згідно з пунктами 35, 38 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур.
Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: - витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); - дохідний; - порівняльний.
Порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.
Пункти 16, 47 даного Національного стандарту №1 визначають, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача.
Згідно з пунктом 56 Національного стандарту №1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.
Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
За правилами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.
Ураховуючи наведені положення закону, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що звіт про незалежну оцінку майна, складений 27.01.2020                             ТОВ Оціночна компанія ВВК", з яким не погоджується заявник, дійсний, а приватний виконавець при визначенні вартості майна керувався саме цим звітом про визначення вартості нерухомого майна. 
Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводиапеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги звіт про оцінку нерухомого майна, складеного у 2015 році ТОВ "Канзас Ріал Естейт", оскільки згідно ч. 6 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.
З огляду на викладене, доводи боржника про розбіжності у визначенні ціни нерухомого майна у двох звітах про оцінку нерухомого майна не вказують на неправомірність дій приватного виконавця.
Законодавцем передбачено, що у разі незгоди боржника з оцінкою майна він має право вимагати рецензування звіту.
Так, за приписами пункту 1 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
Положення пункту 1 статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" кореспондуються з положеннями пункту 57 Національного стандарту №1.
Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що у разі незгоди із результатами оцінки арештованого майна заявник мав право у порядку, визначеному законом, звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.
Таким чином, належним способом захисту, у разі з незгодою зі звітом про оцінку арештованого майна є звернення особи з клопотанням про рецензування звіту про оцінку майна.
В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 у визначеному законом порядку та спосіб звертався з клопотанням про рецензування звіту про оцінку арештованого майна. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що приватний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо передачі нерухомого майна на реалізацію, зокрема під час визначення  суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України "Про виконавче провадження". 
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як зазначалось вище, нерухоме майно - квартира  АДРЕСА_3 , яка на праві власності належала боржнику ОСОБА_1 , на час відкриття провадження у справі, що переглядається, вже було реалізовано на електронних торгах. 
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Способи захисту цивільних прав та інтересів судом законодавцем визначено в статті 16 ЦК України.
Оскільки реалізація арештованого майна вже відбулося, то ефективним способом захисту прав боржника могло б стати пред'явлення до суду позову про стягнення компенсації із залученням стягувача та приватного виконавця. А подання скарги на рішення та дії приватноговиконавця не забезпечує відновлення порушених прав боржника, як він вважає, на нерухоме майно, яке було реалізовано шляхом електронних торгів.
Разом з тим, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, допустився порушення норм процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про неправомірність дій приватного виконавця.
Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_1 в задоволенні його скарги на дії приватного виконавця.
Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, ухвала судуне відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.
Статею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
 
З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги приватним виконавцем Кравець В.В. сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн (т. 3, а.с. 40).
 
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь приватного виконавця              Кравця В.В. судовий збір в сумі 420,40 грн. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                           П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича - задовольнити.
 
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року - скасувати.
 
В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Романа Валентиновича та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", - відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича (місцезнаходження: м. Київ, вул. Полярна, 15, офіс 15) судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
Повний текст постанови складено 15 вересня 2020 року.
 
Головуючий                                                                                                             О.Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                                                          В.А. Кравець
 
                                                                                                                                    Л.Д. Махлай