ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5562/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Аліменка В.О., суддів Кучми А.Ю. та Бєлової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київскього окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтекс V" до Київської митниці Держмитслужби, головного державного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Дмитра Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності,
В С Т А Н О В И Л А
Товариство з обмеженою відповідальністю "Солтекс V" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС, старшого державного інспектора Київської митниці Державної фіскальної служби Гуська Юрія Михайловича , в якому просило :
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019;
- визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Дмитра Анатолійовича, яка полягала у непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті  55  та частини четвертої статті  57 Митного кодексу України  (далі  МК України) перед винесенням Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019.
Рішенням Київскього окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт посилається на необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків суду першої інстанції про неправомірність рішення митного органу.
Крім того, Київською митницею Держмитслужби заявлене клопотання, в якому останній просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 року №858.
Відповідно до частини 1 статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно постанови КМ України № 858 від 02.10.2019 року "Про утворення територіальних органів Державної митної служби": утворено Київську митницю Держмитслужби, Київська міська митниця ДФС (відповідач) реорганізована шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Київської митниці ДФС на Київську митницю Держмитслужби.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Солтекс V» зареєстроване як юридична особа 01.06.2005, номер запису 1  073  102 0000 004342 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Між Ihya Tekstil Taєimacilik Gida San.Tic.Ltd.Єti, компанією, зареєстрованою в Турецькій Республіці, (далі  продавець) та ТОВ «Солтекс V» 01.08.2018 був укладений договір купівлі-продажу №003СТ/2018 (далі  договір), відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність позивача тканини й текстильні товари виробництва Турецької Республіки, а також інших країн, а позивач зобов`язався оплатити отриманий від продавця товар на умовах, визначених сторонами в договорі та/або відповідних додатках до нього.
Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1, 3.2, 4.1 та 4.2 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.
Товар відвантажується морським транспортом на умовах FOB м. Стамбул, Турецька Республіка (Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього договору.
Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка й маркування, якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього договору.
Продавець і позивач погодили, що товар продається за ціною за умови, що він є стоковим, в 3,00 долара США за 1 (один) кг, якщо інша ціна не передбачена відповідним додатком до цього договору.
Оплата здійснюється позивачем шляхом внесення передоплати в розмірі 100% (сто відсотків) вартості товару, якщо інше не передбачено відповідним додатком до цього договору.
Оплата за товар буде проводитися шляхом оплати позивачем виставленого продавцем інвойсу на товар.
Продавець та позивач 27.02.2019 уклали додаток №15 до договору (далі  додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець продав позивачу тканину виробництва Турецької Республіки (далі  товар), а саме: трикотажне полотно пофарбоване (100% бавовна, сток, 4-5 сорт), товарна позиція 600622 відповідно до діючої на момент укладання додатку Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, завширшки 92-180 см, в кількості 18  898,95  кг, 54 795 погонних метрів, за ціною 3,10 долари США за 1 (один) кг.
Загальна вартість товару згідно з пунктами 1-3 додатку та інвойсу №FYS2019142 від 28.02.2019 склала 58  586,75 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах СРТ м.  Київ, Україна (Incoterms 2010).
Позивач 16.04.2019 з метою переміщення товару через митний кордон України подав попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ №UA125000/2019/919603.
Одеська митниця ДФС 21.04.2019 провела митний огляд товару та склала акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/2042, яким підтвердила те, що товар позивача є стоковим та належить до 4-5 сорту тканини.
Позивач 23.04.2019 подав до Київської митниці ДФС тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/407585, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар.
Відповідно до граф 20, 22 та 42 тимчасової митної декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/407585 від 23.04.2019 загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів  за ціною договору (контракту), склала 58  586,75 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах СРТ м.  Київ, Україна.
Позивачем до Київської митниці ДФС разом із тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/407585 від 23.04.2019 подано такі документи: пакувальний лист продавця на товар від 28.02.2019 (0271); рахунок-фактура №FYS2019142 від 28.02.2019 (0380); коносамент №19/01/300/00456-0000669 від 10.03.2019 (0705); автотранспортна накладна А392909 від 21.04.2019 (0730); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/2042 від 21.04.2019 (1721); додаток (4103); договір (4104).
Після подання вказаної митної декларації 23.04.2019 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: 1) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 2) копії митної декларації країни відправлення; 3) інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4)  виписки з бухгалтерської документації; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем 24.04.2019 надано додаткові документи разом із супровідним листом №2404/19-01 від 24.04.2019 (далі  лист 1), який відповідач отримав об 11 год. 13 хв.
Так, позивач надав відповідачу наступні документи: 
1) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару  позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 1 будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця щодо товару. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої  статті 53 МК України  покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в позивача; 
2) щодо копії митної декларації країни відправлення  позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього була відсутня станом на день підписання листа 1 копія митної декларації країни відправлення; 
3) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,  позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 1 будь-які інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, адже сам товар ще не брався на бухгалтерський облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Київської митниці ДФС, не був випущений у вільний обіг та був неоплаченим.
Що стосується твердження Київської митниці ДФС про те, що позивач документально не підтвердив те, що товар є стоковим, то позивач звернув увагу відповідача на те, що в додатку та інвойсі, який є первинним документом бухгалтерського обліку, міститься підтвердження того, що товар є стоковим, що, на думку позивача, є більш, ніж достатнім для ідентифікації товару.
Додатково позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що коносамент засвідчує прийняття товару до перевезення і містить зобов`язання перевізника доставити товар до пункту призначення і передати його одержувачу. Поставка товару до місця призначення (м.  Київ) на умовах СРТ Київ передбачає змішане перевезення як водним, так і автомобільним транспортом.
Як наслідок, коносамент видається виключно морським перевізником та не може містити умов поставки, які передбачають перевезення іншим транспортом, відмінним від морського; 
4) щодо виписки з бухгалтерської документації  позивач надав Київської митниці ДФС для ознайомлення на 4 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/421739 від 07.11.2018; інвойсу №FYS2018493 від 13.10.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної №СТВ-007011 від 07.11.2018, складеної між позивачем та ТОВ «Текссол-С»; податкової накладної №29 від 07.11.2018, складеної позивачем.
Окрему увагу Київської митниці ДФС позивач звернув на те, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA125110/2018/421739 від 07.11.2018 була підтверджена рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 в адміністративній справі №320/6175/18, яке набрало законної сили, оскільки останнім було визнано протиправним та скасовано, зокрема рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA125000/2018/000183/2 від 07.11.2018;
5) щодо висновків  про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини  позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього був відсутній станом на день підписання листа 1 будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої  статті 53 МК України  покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача.
Відповідач 24.04.2019 прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2, так як під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів Київською митницею ДФС було встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідач зазначив, що в інвойсі №FYS2019142 від 28.02.2019 зазначені умови поставки CPT-Kiev Україна, однак в коносаменті №19/01/300/00456-0000669 від 10.03.2019 умови поставки зазначено CFR, також в інвойсі не зазначено термін оплати за товар, при цьому зазначено, що трикотажне полотно є 4-5 сорту, сток. Про те, що полотно є стоковим, 4-5 сорту зазначено в пункті 1 додатку. Товар стоковий, тобто залежалий на складі, нереалізований в період попиту, або такий, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні, відсутній також прайс-лист.
Крім того, відповідачем вказано, що надані позивачем частково додаткові документи не підтвердили заявлену митну вартість, оскільки не містили всіх відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає підтвердженню. В якості додаткових документів, на вимогу митного органу, зазначений прайс-лист не надано. В додатково наданих податковій накладній та видатковій накладній відсутня інформація щодо товару як стокового, кореспондувати надані бухгалтерські документи до попередніх поставок не має можливості. Крім того, позивачем надано в якості інформації щодо попередніх митних оформлень ідентичних та подібних товарів митну декларацію №UA125110/2018/421739 від 07.11.2018. Не дивлячись на зазначене, позивач не надав банківські платіжні документи про здійснення оплати за партію товарів, оформлену за митною декларацією №UA125110/2018/421739 від 07.11.2018, щоб підтвердити оплату суми, на яку надано відстрочення платежів, яка кореспондується з поставками товарів, що оцінювались, та з попередніми митними оформленнями, та тим самим показати, яка ціна фактично сплачена за поставлений товар.
За результатами проведених консультацій відповідачем встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б  за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей  59,  60 МК України  неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.
Методи визначення митної вартості 2в та 2г  на основі віднімання та додавання вартостей  не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей  62,  63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.
Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій  статті 64 МК України  та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ  резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: резервний метод  митна декларація №UА807190/2018/4379 від 08.02.2019  3,75 доларів США / кг.
Після цього митним органом відповідно до пункту 1 частини одинадцятої та частини дванадцятої  статті 264 МК України  відмовлено в митному оформленні (випуску) товару за тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/407585 від 23.04.2019 у зв`язку з прийняттям рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019.
При прийнятті відмови посадовою особою митного органу - відповідачем, головним державним інспектором Київської митниці ДФС Коломійчиком Дмитром Анатолійовичем була заповнена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00163 від 24.04.2019, примірник якої невідкладно було вручено (надіслано) декларанту.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті  55  та частиною другою статті  263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/407677 від 24.04.2019 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 97  041,75  грн.
Водночас, відповідно до частини восьмої  статті 55 МК України  протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Позивач 12.07.2019, керуючись положеннями частини сьомої та восьмої  статті 55 МК України  та не погоджуючись із рішенням Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019, надав відповідачу листа позивача №1207/19-03 (далі  лист 2).
Так, зокрема, позивач у своєму листі 2 для підтвердження заявленої митної вартості товару в розмірі 58  586,75 доларів США надав Київській митниці ДФС наступні документи та інформацію:
1) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини  позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього були відсутні станом на день підписання листа 2 будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копія митної декларації країни відправлення та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики спірного товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Окрім того, позивач звернув увагу відповідача на те, що приписи частини третьої  статті 53 МК України  покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів Київській митниці ДФС за умови їх наявності в позивача, про що позивач вже раніше повідомляв Київську митницю ДФС у листі 1;
2) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,  позивач додатково надав Київській митниці ДФС для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо спірного товару, а саме: прибуткової накладної №ТОВ-000010 від 24.04.2019, складеної позивачем; видаткової накладної №ТОВ-000008 від 24.04.2019, складеної між позивачем та ТОВ «Текссол-С»; податкової накладної №8 від 24.04.2019, складеної позивачем;
3) щодо виписки з бухгалтерської документації  позивач звернув увагу Київській митниці ДФС, що він вже надавав останній у листі 1 для ознайомлення на 4 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозились позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДЕ №UA125110/2018/421739 від 07.11.2018; інвойсу №FYS2018493 від 13.10.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної №СТВ-007011 від 07.11.2018, складеної між позивачем та ТОВ «Текссол-С»; податкової накладної №29 від 07.11.2018, складеної позивачем.
Не погоджуючись із рішенням відповідача від 24.04.2019 року №UA125110/2019/110030/2 про коригування митної вартості товарів та діями гловного державного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Дмитра Анатолійовича, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України,  Податковим кодексом України     та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно п. 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Статтями 49, 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (ч. 1, 2 ст. 51 МК України).
Згідно ч.1 - 3 ст. 57  МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1 - 2 статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 "Резервний метод" МК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно ч. 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 - 3 ст. 54 МК України).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною 1, 2 ст. 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).
Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).
При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Судом встановлено, позивачем до митного оформлення, було подано  пакет документів  передбачених частиною другою статті 53 МК України, а саме: митну декларацію, зовнішньоекономічний контракт, додаток до договору купівлі-продажу, комерційний інвойс, коносамент. 
Вказані документи, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей. 
В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що в інвойсі не зазначено терміну оплати за товар, не надано документів на підтвердження того, що товар є стоковим. 
Проте, колегія суддів вважає вказані висновки відповідача необґрунтованими.
Так, у зовнішньоекономічному контракті зазначено, що оплата здійснюється покупцем на умовах передоплати в розмірі 100%  вартості товару, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.
У додатку до договору вказано, що оплата здійснюється покупцем шляхом сплати 100% вартості товару до 31.05.2019 року включно.
Жодних посилань ні у контракті, ні у додатку до нього на додаткове встановлення умов оплати в інвойсі, не міститься.
Щодо тверджень відповідача про те, що позивачем не надано документів на підтвердження того, що товар є стоковим, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до додатку та  інвойсу продавець передав у власність позивачу, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до договору та додатку. При цьому сторони угоди чітко визначили, що товар є стоковим та належить до 4-5 сорту тканин.
Матеріали справи містять лист продавця, в якому останній повторно підтвердив продаж позивачу стокового товару, який належить до 4-5 сорту тканин.
До того ж, згідно з актом Одеської митниці ДФС про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 21.04.2019 року №UA500030/2019/2042 Одеська митниця ДФС під час проведення митного огляду спірного товару встановила відповідність опису товару, який був задекларований позивачем у графі 31, тобто підтвердила приналежність товару до стокового.
Згідно з п. 4.2 Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 року №1316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.02.2013 року за №318/22850, при виявленні під час огляду фактів невідповідності фактичних характеристик, кількості або відомостей про товари (найменування, країна походження, виробник тощо) відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, ці факти зазначаються в Акті огляду.
Враховуючи те, що актом митного огляду від 21.04.2019 року №UA500030/2019/2042 не встановлено невідповідності фактичних характеристик, кількості та інших відомостей про товар, що поставлявся позивачем, відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, в тому числі щодо таких характеристик як стоковий товар, суд приходить до висновку, що митний орган під час здійснення митного огляду підтвердив приналежність товару, митний огляд якого здійснювався, до стокового та щодо сортності тканин, що своєю чергою позбавляє відповідача права стверджувати про те, що за результатами митного огляду не підтверджено, що товар є стоковим.
Принцип, який закладений під час проведення митного огляду, передбачає встановлення посадовою особою митного органу невідповідності фактичних характеристик, кількості або відомостей про товари (найменування, країна походження, виробник тощо) відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях.
Отже, якщо за результатами митного огляду митниця не встановила такої невідповідності, стверджувати в подальшому про непідтвердження тієї чи іншої характеристики відповідач не має права.
Суд критично ставиться до твердження апелянта про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит контролюючого органу не надав витребовувані ним висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта. 
Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.
Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що контролюючий орган не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Зі змісту спірного рішення Київської митниці ДФС №UA125110/2019/407585 від 23.04.2019 року слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.
Водночас, колегія суддів вважає, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, згідно з переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які ідентифікують оцінюваний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару.
При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності передбачених частиною третьою чи четвертою ст. 53 Митного кодексу України підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме: відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, відповідачем не наведено переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані ТОВ "Солтекс V" документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.
Щодо бездіяльності головного державного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Д.А.., яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті  55  та частини четвертої статті  57 Митного кодексу України  (далі  МК України) перед винесенням Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019, колегія суддів зазначає наступне.
Листом позивача від 24.04.2019 №2404/19-01 позивач звернувся до відповідача з проханням у випадку неможливості, на думку відповідача, визнання митної вартості товару за першим методом провести в письмовому вигляді консультацію між позивачем та відповідачем перед винесенням рішення про коригування митної вартості товару з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару та надання позивачем наявної в нього інформації для застосування другорядних методів.
Відповідно до частини четвертої  статті 57 МК України  застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
При цьому, згідно з частинами п`ятою та шостою  статті 55 МК України  декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Колегією суддів встановлено, що Київська митниця ДФС в особі головного державного інспектора Київської митниці ДФС Коломійчика Дмитра Анатолійовича, отримавши лист позивача №2404/19-01 від 24.04.2019, незважаючи на вимогу позивача про проведення письмової консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару, таку консультацію перед винесенням рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019 не провела.
У матеріалах адміністративної справи міститься повідомлення №431a6671-7c71-4c6c-915e-69843b6d713e від 24.04.2019, надіслане головним державним інспектором Київської митниці ДФС Коломійчиком Дмитром Анатолійовичем позивачу, яке не містить жодної інформації про вибір методу визначення митної вартості товару зі сторони Київської митниці ДФС, тобто носить формальний характер та не може вважатися письмовою консультацією в розумінні вищезазначених норм  МК України.
З огляду на викладене позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, оскільки головним державним інспектором Київської митниці ДФС Коломійчиком Д.А. була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в непроведенні в письмовому вигляді консультації між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солтекс V» та Київською митницею ДФС відповідно до частин п`ятої, шостої статті  55  та частини четвертої статті  57 Митного кодексу України  перед винесенням Рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110030/2 від 24.04.2019.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують мотивів, покладених судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, й не свідчать про неправильне застосування ним норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судом обставин справи.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київскього окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                            В.О.Аліменко

Судді                                                                                А.Ю. Кучма

                                                                                          Л.В. Бєлова

          
Повний текст постанови складено 06 липня 2020 року.