ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2020 року           справа № 263/4345/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2020 року (повний текст складено 10 червня 2020 року в м. Маріуполь Донецької області) у справі № 263/4345/20 (головуючий І інстанції суддя Томілін О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2323060 від 31.03.2020,-
                                                      В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2323060 від 31.03.2020. 
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 31.03.2020 поліцейським роти № 3 батальйону № 1 УПП в Донецькій області Оглюком Ю.А. було винесено постанову серії ЕАК № 2323060 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови ОСОБА_1 31.03.2020 о 14:58 год. керував автомобілем Nissan TEANA, д.н. НОМЕР_1 , по пр. Миру, 91 у Центральному районі м. Маріуполя у населеному пункті і порушив обмеження швидкості руху на 26 км/год., а саме рухався зі швидкістю 76 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam LTI20/20 TC000788. Позивач вважає, що постанова винесена всупереч вимогам діючого законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Прилад, який вимірював швидкість не був опломбований, що вказує на неправомірність застосування приладу. На прохання надати документи на підтвердження своєчасного проходження перевірки вимірювального приладу, а також про те, що інспектор має дозвіл на користування даним приладом, позивачу поліцейським було відмовлено. Працівник поліції на вимоги позивача також не надав фото, яке відповідно до інструкції вимірювального пристрою повинно надаватися разом із постановою. Позивач також зазначає, що розгляд справи відбувся одразу на місці, без підготовки та надання позивачу часу з метою отримання правової допомоги, подання заперечення на постанову інших доказів по справі, що свідчить про порушення прав позивача. Також позивач вказує, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень TruCam LTI20/20 TC000788 був на балансі в УПП в Дніпропетровській області ДПП та Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, та інших об`єктів поліції. Позивач вважає, що вказаний вимірювальний пристрій є дублікатом оригіналу, який знаходиться у м. Києві чи Дніпрі або у іншому місті України. Просив скасувати постанову серії ЕАК № 23236060 від 31.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2020 року у справі № 263/4345/20 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
31 березня 2020 року інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції - сержантом поліції Оголюком Ю.А., було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2323060 від 31.03.2020, ОСОБА_1 31.03.2020 о 14:58 год., у м. Маріуполі, пр. Миру, буд. 91, керуючи автомобілем Nissan TEANA, д.н. НОМЕР_1 , порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год., а саме рухався зі швидкістю 76 км/год., вимірювалась TruCam LTI20/20 ТС000788, чим порушив п. 12.4 ПДР України - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).
На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відео з лазерного вимірювача швидкості TruCam із зображенням автомобіля Nissan TEANA, д.н. НОМЕР_1 , та зазначенням швидкості 76 км/год. при максимально дозволеній - 50 км/год., також надано диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора.
При цьому, колегія суддів враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.
Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено «Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України», затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.
Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів», затвердженим  наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.
При цьому доводи апеляційної скарги позивача щодо не опломбування вимірювального приладу колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки єдиною визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16642, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 30 вересня 2019 року та чинного до 30 вересня 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000788, є придатним до застосування.
Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США, також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.
Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.
Щодо доводів апеляційної скарги про використання приладу TruCam з одним і тим же серійним номером у різних областях України колегія суддів зазначає, що відповідно до наказу Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002, зареєстрованим в Мінюсті України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016, затверджено «Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», згідно з п. 2.5 якого - сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
З аналізу вищевказаного наказу вбачається, що передбачено занесення засобів вимірювальної техніки під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
Колегія суддів також зауважує, що попри втрату чинності наказу Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови здійснення їх повірки.
Зазначені в позовній заяві та в апеляційній скарзі обставини щодо бездоказовості та безпідставності притягнення до адміністративної відповідальності, що факт вчинення правопорушення інспектором поліції не був зафіксований в автоматичному режимі, постанову було винесено без розгляду адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу з порушенням права позивача на правову допомогу спростовуються наданим відповідачем диском із відеозаписом з камер нагрудного реєстратора поліцейського, на якому відображено події зупинки транспортного засобу позивача та розгляд справи про адміністративне правопорушення, який було досліджено колегією суддів. 
З наданого відеозапису вбачається, що поліцейський належним чином представився та довів водію суть скоєного ним правопорушення, надав ОСОБА_1 на його вимогу документи на прилад вимірювання швидкості руху TruCam, ознайомив його з відеозаписом правопорушення на зазначеному приладі, після чого ознайомив з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. 
ОСОБА_1 зазначив, що бажає скористатися правовою допомогою, однак викликати адвоката на місце зупинки транспортного засобу відмовився. ОСОБА_1 просив перенести розгляд справи, однак надати поліцейському письмове клопотання про перенесення розгляду справи також відмовився. Інспектор поліції погодився прийняти усне клопотання про перенесення розгляду справи та запропонував узгодити дату розгляду справи, однак і на це ОСОБА_1 не надав згоди. Таким чином, інспектором поліції була надана можливість ОСОБА_1 скористатися усіма правами, проте останній відмовився від цього. Після складання поліцейським постанови її копію надано на ознайомлення водієві та роз`яснено право на оскарження.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІ визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону України «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
З постанови у справі про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2323060 від 31.03.2020 вбачається, що згідно з приписами ст. 283 КУпАП в ній містяться відомості про технічний запис, яким здійснювався відеозапис - «до постанови додається: фото, відео в архіві DMT 1 АН01013, 01064, TruCam LTI20/20 ТС000788», час встановлення правопорушення та накладення адміністративного стягнення, а тому надані відеозаписи вважаються належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Докази, надані відповідачем, в повній мірі підтверджують скоєне позивачем адміністративне правопорушення, а також підтверджують те, що відповідач діяв правомірно, на підставі та у межах повноважень при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому оскаржувана постанова прийнята за наявності достатніх для цього підстав.
В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Колегія суддів зазначає, що для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
При притягненні позивача до адміністративної відповідальності інспектором були вислухані його пояснення, на спростування його заперечень інспектором за участі водія досліджено відповідні відеозаписи порушення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2020 року у справі № 263/4345/20 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2020 року у справі № 263/4345/20 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 21 липня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                             Т.Г. Арабей

                                                                                                                             Е.Г. Казначеєв