ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 348/1967/16-а
адміністративне провадження № К/9901/32473/18
Верховний Суд у складі колегії суддів  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 348/1967/16-а
за позовом   ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (далі - Управління ДАБІ) про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Управління ДАБІ 
на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2017, ухвалену у складі головуючого судді Вінтоняк М.Б.  та 
ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Довгої О.І., суддів Затолочного В.С., Матковської З.М., - 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. 27.10.2016 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 12.04.2016 № 90/1009/02-43/2016 по справі про адміністративне правопорушення, якою Управління ДАБІ визнало її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення            (далі - КУпАП) та наклало на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100, 00 грн.
Позов ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що постанову від 25.12.2015 № 259/1009/02-43/2015, винесену головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті     96-1 КУпАП про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною та скасовано в судовому порядку, тому необхідно скасувати і оспорювану у цій справі постанову від 12.04.2016 № 90/1009/02-43/2016 ухвалену за невиконання припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.12.2015, зазначеного в скасованій раніше постанові про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 96-1 КУпАП.
2. Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області постановою від 20.04.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017, задовольнив позовні вимоги.
3. 21.07.2017 Управління ДАБІ звернулось до Вищого адміністративного суду  України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017, ухвалити нове рішення  про відмову у задоволенні позовних вимог.
4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25.07.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
6. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
7. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).
8. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20.06.2019 № 782/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М.І. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13), що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.
9. Протоколом розподілу справи від 20.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Бучик А.Ю.,        Стеценко С.Г.
10. Ухвалою судді Верховного Суду від 21.06.2019 прийнято зазначену справу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Суди встановили, що 17.12.2015 головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ було проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 
За результатами перевірки було складено акт позапланової перевірки та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 17.12.2015, які відповідачу не були вручені. 
25.12.2015 головним інспектором державного нагляду Управління ДАБІ було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 96 КУпАП та винесено постанову № 259/1009/02-43/2015, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 4250, 00  грн.
Постановою Надвірнянського районного суду від 13.06.2016, яка набрала законної сили, у справі № 348/624/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАБІ визнано протиправною та скасовано постанову відповідача від 25.12.2015                                   № 259/1009/02-43/2015 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 96-1 КУпАП  про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 4250, 00 грн.
Також у справі, яка розглядається суди встановили, що 30.03.2016 за результатами позапланової перевірки виконання позивачем вимог припису від 17.12.2015, головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ було складено протокол про адміністративне правопорушення, а 12.04.2016 винесено постанову                         № 90/1009/02-43/2016 по справі про адміністративне правопорушення, якою         ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100, 00 грн. 
Окрім цього встановлено, що позивач 27.01.2016 зареєструвала право власності на спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , не погоджуючись із постановою відповідача від 12.04.2016                           № 90/1009/02-43/2016, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності, 27.10.2016 звернулась до суду з даним позовом.   
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ  
12. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився  й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оспорювана в цій справі постанова від 12.04.2016 № 90/1009/02-43/2006 не вмотивована і не підтверджена доказами, зібраними відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 96 КУпАП.
IV ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. Касаційну скаргу Управління ДАБІ обґрунтувало тим, що в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про право власності на об`єкт будівництва щодо якого здійснювався контролюючий захід. Також відповідач вказує на те, що відповідно до пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553            (далі - Порядок № 553) суб`єкт містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. А скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не має абсолютного преюдиційного значення для розгляду інших справ. Окрім цього, Управління ДАБІ зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.  
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України [в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі»; далі - Закон № 460-IX )], колегія суддів виходить із такого.
15. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. Законом, який встановлює, правові та організаційні основи містобудівної діяльності і  спрямований  на  забезпечення  сталого розвитку територій з  урахуванням  державних,  громадських  та приватних інтересів є Закон України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон         № 3038-VI).
17. Згідно із частиною першою статті 41 Закону № 3038-VI державний  архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками  та  експертними  організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності,  будівельних  норм,  державних стандартів  і  правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. 
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами  державного  архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
18. На реалізацію вказаної норми Закону № 3038-VI Кабінет Міністрів України постановою від 23.05.2011 № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» затвердив Порядок № 553, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
19. Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.
20. Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається  перевірка,  яка  не передбачена планом роботи інспекції. 
Підставами для проведення позапланової перевірки є:
подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;
необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;
виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;
перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;
вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;
звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;
вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
21. Пунктом 17 Порядку № 553 передбачено, що у  разі  виявлення  порушень  вимог законодавства у сфері містобудівної  діяльності,  крім   акта   перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері  містобудівної  діяльності,  будівельних  норм, державних стандартів правил  або  приписом  про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації  про  початок  їх  виконання  або  дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).
22. При цьому, суб`єкт містобудування щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (пункт 14 Порядку № 553).
23. Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
24. Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
25. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
26. Відповідно до частини першої статті 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
27. Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, тобто склад, в якому відсутні ознака настання шкідливих матеріальних наслідків.
28. Суб`єктами правопорушення є громадяни та посадові особи.
29.  Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП полягає у невиконанні законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
30. Згідно із частиною третьою статті 41 Закону №  3038-VI орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
31. Згідно зі статтею 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).
32. У відповідності до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
33. В акті перевірки від 30.03.2016, складеному за результатами позапланової перевірки зафіксовано, що забудовником ОСОБА_1 житлового будинку та господарської будівлі по АДРЕСА_1 не виконано вимоги припису Управління ДАБІ від 17.12.2015. На підставі цього посадовою особою  Управління ДАБІ було складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.03.2016, а 12.04.2016 винесено постанову      № 90/1009/02-43/2016, яка є предметом ревізії у цій справі.
34. Задовольняючи позовні вимоги у цій справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що зазначена постанова відповідача не вмотивована і не підтверджена доказами, зібраними відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 96 КУпАП.
35. Разом з цим, суди не звернули уваги на те, що у світлі даних правовідносин,     ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 188-42 КУпАП (невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду), а за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні позивачка притягувалась до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною п`ятою статті 96 КУпАП постановою від 25.12.2015 № 259/1009/02-43/2015, яка була згодом скасована в судовому порядку.
36. Таким чином, ухвалюючи судові рішення у цій справі, суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки обставинам, що стали підставою для ухвалення оспорюваної постанови позивача.
37. Також суди попередніх інстанцій не з`ясували, на які саме об`єкти нерухомості було зареєстровано 27.01.2016 за позивачем право власності та чи збігаються ці об`єкти з об`єктами будівництва, що були предметом державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки завершене будівництво з оформленим правом власності на нього не може бути об`єктом такого контролю з відповідними наслідками, зокрема,  у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності.
38. До того ж, колегія суддів наголошує на тому, що перевірка дотримання строку звернення до  адміністративного суду передує розгляду справи по суті.
39. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
40. Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
41. Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
42. Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
43. Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
44. Тобто, диспозиція наведеної норми процесуального закону є бланкетною та відсилає до інших законів.
45. Спеціальним законом у спірних правовідносинах є КУпАП, за змістом статті          289 якого скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.   
46. Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
47. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені й у статті 123 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017), за правилами частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
48. Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 також було заявлено клопотання про поновлення їй строку звернення до суду, який на її думку, було пропущено з поважних причин, у зв`язку із неповідомленням її про накладення на неї адміністративного стягнення.
49. Разом з цим, суди попередніх інстанцій взагалі не надали належної оцінки таким обставинам. Натомість, відповідач наголошує на тому, що згідно із поштовим повідомленням про вручення кореспонденції позивач 14.04.2016 отримала оспорювану постанову від 12.04.2016, а з позовом звернулась лише 27.10.2016.
50. Верховний Суд зазначає, що для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність і непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків, а також принцип res judicata.
51. Колегія суддів зазначає, що вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 КАС України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді першої інстанції), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
52. За змістом частини першої та другої статті 341 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом № 460-IX) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
53. Без дослідження і з`ясування наведених вище обставин, прийняті у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна вважати законними та обґрунтованими.
54. Згідно із частиною другою статті 353 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом № 460-IX) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
55. Отже, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017, а справу № 348/1967/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування -направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	А.І. Рибачук А.Ю. Бучик   С.Г. Стеценко