ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/17673/15
адміністративне провадження № К/9901/39812/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т. М.,
суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка   В.   В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.  Києва (суддя Арсірій   Р.   О.) від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя - Ісаєнко   Ю.   А., Федотов  І.  В.) від 27   березня 2017 року у справі №   826/17673/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Менеджмент Груп» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Менеджмент Груп» (далі - ТОВ «Офіс Менеджмент Груп») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві), у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 серпня 2015    року №   00051422051, 0005152205.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27  березня 2017    року, позов задоволено.
Задовольняючи цей позов суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що висновки акта перевірки спростовуються наявними у матеріалах справи первинними документами. Крім того, суди дійшли висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, а тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню. 
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27  березня 2017   року і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
На обґрунтування касаційної скарги ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві посилається на безтоварність господарських операцій між позивачем та ПП «Пром-Тех-Снаб», ТОВ «Логістик Групп», ТОВ «СКС Групп», ТОВ «Гаттака», ТОВ «Адомани», ТОВ «МВК Трейд». Щодо ПП «Пром-Тех-Снаб». Так, скаржник стверджує, що позивачем не надані розрахунки потужності та схеми розташування елементів системи, гарантійні талони, журнал проходження інструктажу. Стосовно господарських операцій з ТОВ «Логістик Групп» відповідачем зазначено про не надання до перевірки товарно-транспортних накладних; видаткових накладних, акту приймання-передачі будівельного майданчика, акт приймання-передачі товарів. Щодо ТОВ «СКС Групп» контролюючим органом зазначено про не надання до перевірки ліцензії, журналу проходження інструктажу. Щодо ТОВ «Гаттака», контролюючим органом здійснено посилання на не належне оформлення акту здачі-прийняття робіт (послуг), та на те, що згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів наявна розбіжність між даними позивача та контрагента. Стосовно ТОВ «Адомани» контролюючим органом зазначено, що згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів наявна розбіжність між даними позивача та контрагента; товариство відсутнє за місцезнаходженням; по ТОВ «МВК Трейд» не надано договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 травня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27  липня 2020   року цю справу призначив до розгляду у порядку письмового провадження.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до наказу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 07   липня 2015  року №  1392 та направлення від 07 липня 2015 року №   1491/26-54-22-04, посадовими особами контролюючого органу була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» з питання дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ   «Альфа-Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПРАТ «Український Процесінговий Центр», ПАТ «Кияни», АБ «Укргазбанк», ТОВ «Імпорт-Офіс Україна», ТОВ «Тіккуріла», ТОВ «Софарма Україна», ТОВ «Атлас Копко Україна», ТОВ «Кєна», ПАТ «ТБІ», ТОВ «Гардінія Хоум Декор Україна», ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД», ПРАТ   «ІДС», ТОВ «Компанія Осма», ПРАТ «Монделіс Україна», ТОВ «Ломанн Україна», ТОВ «Тюрк Телеком Інтернешнл Юей», ПРАТ «Київстар», ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року та дослідження походження товарів, робіт (послуг) які були поставлені (надані) ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» на користь ПАТ «Альфа-Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПРАТ «Український Процесінговий Центр», ПАТ «Кияни», АБ «Укргазбанк», ТОВ «Імпорт-Офіс Україна», ТОВ «Тіккуріла», ТОВ «Софарма Україна», ТОВ «Атлас Копко Україна», ТОВ «Кєна», ПАТ «ТБІ», ТОВ «Гардінія Хоум Декор Україна», ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД», ПРАТ «ІДС», ТОВ «Компанія Осма», ПРАТ «Монделіс Україна», ТОВ «Ломанн Україна», ТОВ «Тюрк Телеком Інтернешнл Юей», ПРАТ «Київстар», ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» за період з 01 січня по 31 січня 2015 року та по взаємовідносинам з ТОВ «Логістик Групп», ТОВ «СКС Групп», ТОВ «Гаттака» за період з 01 по 31 грудня 2014 року та з ПП «Пром-Тех-Снаб» за період з 01 по 31 липня 2014 року та по взаємовідносинам з контрагентами за лютий, березень 2015 року; за результатами якої складено акт від 22 липня 2015 року №   675/26-54-22-05/39096973.
Вказаною перевіркою відповідачем установлено порушення ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» вимог податкового законодавства, а саме: 
- підп. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, п. 138.2 ст. 138, підп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 619   982,00 грн; 
- п. 198.1, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1   817   336,00 грн, в тому числі за липень 2014  року на суму 963,00 грн, грудень 2014 року - 687   906,00 грн, січень 2015 року - 1   111   967,00 грн, лютий 2015 року - 16   500,0 грн.
12 серпня 2015 року ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення: №   0005142205, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 929  973,00 грн, у тому числі за основним платежем 619   982,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 309   991,00 грн; №   0005152205, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2  726  004,00  грн, у тому числі за основним платежем 1   817   336,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 908   668,00 грн.
Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» звернулося до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пункт 198.3 ст. 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.   201.11 ст. 201 цього Кодексу.
За визначенням ст. 1 Закону України від 16 липня 1999   року №   996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №   996-XIV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №   996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як визначено підп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до ст. 1 Закону №   996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Тобто, зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товарів (робіт, послуг), до податкового кредиту у суб`єкта господарювання виникає у разі: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у її межах.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту. 
Разом з цим, недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019  року у справі №   804/20741/14.
Як убачається з матеріалів справи, між позивачем (замовник) та ПП «Пром-Тех-Снаб» (виконавець) було укладено договір від 15 травня 2014 року №   15-05-2014-001, згідно якого останній зобов`язується встановити на об`єкті замовника систему кондиціювання (адреса об`єкта: м. Київ, проспект Московський, 9). На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем до перевірки надавалися податкова накладна від 31   липня 2014 року №   731 та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31   липня 2014   року №   31/07/14-122 на загальну суму 5  776,46  грн, в тому числі податок на додану вартість 962,74 грн.
19 грудня 2014 року між ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» (замовник) та ТОВ «Логістик Групп» (виконавець) укладений договір №   192014, згідно якого останній зобов`язується поставити та змонтувати ворота секційні у кількості 2 штуки, платформу зрівнювальну - 1 штуку, двері - 2 штуки, та встановити комплект бамперів, здійснити монтаж та пуско - наладку обладнання на об`єкті замовника: м.   Київ, вул. Червонопрапорна, 34, склад 2200м2, та передати їх результати у встановлений договором строк. На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03   лютого 2015  року №   ОУТ-000010, податкову накладну від 22 грудня 2014 року №   54 на загальну суму податку на додану вартість 12   068,44 грн.
28 листопада 2014 року між позивачем (замовник) та ТОВ «СКС Групп» (виконавець) укладено договір №   28/11-2014 на технічне обслуговування, за умовами якого останній бере на себе зобов`язання щодо технічного обслуговування обладнання для вентиляції та кондиціювання повітря, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Московський, 9. Вартість виконання робіт складає 266   666,67 грн, в тому числі податок на додану вартість у розмірі 53   333,33 грн. На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надані картка обслуговування устаткування для систем вентиляції і кондиціювання повітря приміщень БЦ «Форум Парк Плаза» (додаток №1 до договору), перелік обладнання на технічне обслуговування устаткування для систем вентиляції і кондиціювання повітря приміщень БЦ «Форум Парк Плаза» проспект Московський, 9; акт здачі-прийняття робіт від 31 грудня 2014  року №   ДН-0000073, податкову накладну від 31 грудня 2014 року №   73 на загальну суму 320   000,00 грн, в тому числі податок на додану вартість у розмірі 53  333,33 грн; платіжні доручення.
Також, між ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» та ТОВ «Гаттака» (виконавець) був укладений договір про надання послуг від 01 квітня 2014 року №   Д-010414/14, згідно якого замовник доручає, приймає та оплачує виконане замовлення, а виконавець бере на себе виконання та здачу замовлення, зміст та обсяг якого в цілому та по етапах визначається сторонами в додатку №1 до договору. Додатком №   1 до договору визначені інформаційно-консультаційні послуги: обстеження об`єкту для формування вимог користування системи автоматизації підприємства (САП); розробка робочої технічної документації для проведення робіт по програмуванню САП; розробка попередніх проектних рішень по системі і її частинам; виконання робіт з програмування програмного коду і бази даних; проведення робіт з тестування збірки програмного комплексу САП; пуско-налагоджувальні роботи; також визначено термін виконання; вартість. Згідно вказаного додатку, метою надання вказаних послуг є створення безпечної, керованої та динамічної ІТ-інфраструктури підприємства з більш ефектним використанням наявних технічних та людських ресурсів; оптимізація системи управління всіма ресурсами підприємства, що будуть включені до САП за рахунок роботи деяких підсистем в єдиному інформаційному середовищі та зменшення при цьому витрат на її управління. На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані акт здачі-прийняття робіт від 31 грудня 2014   року №   АМ-0000005 та податкова накладна від 31 грудня 2014 року №   5 на загальну суму 5   755   000,00 грн, в тому числі податок на додану вартість на загальну суму 459   166,67 грн; платіжні доручення. Також, за наслідками виконаних робіт, між сторонами були письмово затвердженні виконані роботи «Описання роботи на виконання договору від 01 квітня 2014 року №   Д-010414/1».
Крім цього договору, між позивачем (замовник) та ТОВ «Гаттака» (виконавець) було укладено договір про надання рекламних послуг від 27 жовтня 2014 року      №  012414-01, згідно якого останній зобов`язується надати послуги та виконати роботи, які включають розробку та провадження комплексної цифрової стратегії, призначеної для розміщення в мережі Інтернет матеріалів замовника з метою просування товарів чи послуг, а саме: розміщення рекламних матеріалів замовника (банерів на інтернет-площадках, оголошень у пошукових системах, орендування веб-сайтів); технічна підтримка та контентне наповнення веб-сайтів; збір статистичних матеріалів за час показу рекламних матеріалів, наданих замовником; інші послуги за домовленістю. Найменування, обсяг, вартість, строки та порядок надання робіт/послуг узгоджуються у відповідних додатках до договору. На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 грудня 2014 року №   АМ-0000004, податкова накладна від 31 грудня 2014 року №   4 на загальну суму 980   028,00 грн, в тому числі податок на додану вартість 163   338,00 грн; роздруковані Інтернет сторінки з відображеними банерами реклами; платіжні доручення.
26 грудня 2014 року між ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» (замовник) та ТОВ «Адомани» (виконавець) укладений договір №   012601/01 про надання рекламних послуг, згідно якого останній зобов`язується надати послуги та виконати роботи, які включають розробку та провадження комплексної цифрової стратегії, призначеної для розміщення в мережі Інтернет матеріалів замовника з метою просування товарів чи послуг, а саме: розміщення рекламних матеріалів замовника (банерів на інтернет-площадках, оголошень у пошукових системах, орендування веб-сайтів); технічна підтримка та контентне наповнення веб-сайтів; збір статистичних матеріалів за час показу рекламних матеріалів, наданих замовником; інші послуги за домовленістю. Найменування, обсяг, вартість, строки та порядок надання робіт/послуг узгоджуються у відповідних додатках до договору. Засвідченням факту належного виконання робіт/надання послуг є акт виконаних робіт (наданих послуг). На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 січня 2015   року №   АД-0000017, №   АД-0000018,        №  АД-0000019, №   АД-0000020, №   АД-0000021, №   АД-0000022, №   АД-0000023,      №  АД-0000024, №   АД-0000025, №   АД-0000026, №   АД-0000027, податкові накладні від 31 січня 2015 року №   17-27; платіжні доручення на підтвердження оплати; звіти про результати проведеної рекламної кампанії.
Стосовно господарських операцій з ТОВ «МВК Трейд» позивачем надані накладна від 25 лютого 2015 року №   14, згідно якої позивач отримав 2 кондиціонери Neoclima NDS60AH3h/NU60АН3, та податкові накладні від 24 лютого 2015   року  №   15, від 28  лютого 2015 року №   14 на загальну суму 99   000,00 грн, в тому числі податок на додану вартість 16   500,00 грн; платіжні доручення; фотографії місця встановлення кондиціонерів та серійних номерів, копії керівництва з експлуатації. В письмових поясненнях позивач зазначив, що придбав кондиціонер для належного здійснення своєї господарської діяльності.
Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що всі первинні документи, які подані товариством на підтвердження товарності господарських операцій з його контрагентами, оформлені у відповідності до чинного законодавства, а тому підтверджують фактичне виконання господарських зобов`язань за вказаними вище договорами. Крім того, суди зауважили, що на дату підписання договору, розрахункових та первинних документів контрагенти позивача не були припинені та були платниками податку на додану вартість.
Верховний Суд вважає, що за певних інших обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов`язання на підставі таких операцій.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020  року у справі №   П/811/4022/14.
Так, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару/надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивачем.
Відповідач у акті перевірки та в своїх запереченнях і апеляційній скарзі посилався на те, що по взаємовідносинах ТОВ «Пром-Тех-Снаб» та позивачем, останнім до перевірки не були надані розрахунки потужності та схеми розташування елементів системи, гарантійні талони, журнал проходження інструктажу. Згідно даних, які містяться в АІС «Податковий блок», засновник, директор та головний бухгалтер товариства в одній особі - ОСОБА_1 .
Також, контролюючий орган стверджує, що по господарським операціям з ТОВ «Логістик Групп» позивачем не надання до перевірки товарно-транспортних накладних; видаткових накладних, акту приймання-передачі будівельного майданчика, акт приймання-передачі товарів. Щодо ТОВ «СКС Групп» контролюючим органом зазначено про не надання до перевірки ліцензії, журналу проходження інструктажу. При цьому, згідно КВЕДу основний вид діяльності ТОВ «СКС Групп» оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Щодо ТОВ «Гаттака», контролюючим органом здійснено посилання на неналежне оформлення акту здачі-прийняття робіт (послуг), та на те, що згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів наявна розбіжність між даними позивача та контрагента. При цьому, відповідно до інформації в АІС «Податковий блок» ТОВ «Гаттака» відсутнє за місцезнаходженням. 
Стосовно ТОВ «Адомани» контролюючим органом звертав увагу, що акт здачі-прийняття робіт (послуг) не оформлений належним чином, зокрема у ньому не зазначено місце складання та відсутня сума винагороди замовнику. Згідно інформації в АІС «Податковий блок» товариство відсутнє за місцезнаходженням.
Щодо господарських операцій з ТОВ «МВК Трейд» відповідач зазначав, що позивачем не було надано до перевірки договір, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що судами першої та апеляційної інстанцій не було об`єктивно досліджені вказані вище доводи та аргументи контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача можливості здійснення господарської діяльності.
Поряд з цим, судами попередніх інстанцій судами попередніх інстанцій не перевірено належним чином технічну можливість контрагентів ТОВ «Офіс Менеджмент Груп» стосовно виконання спірних поставок товарів з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів). Також, не перевірено факт реального руху активів по всьому ланцюгу постачання, не встановлено ким та якими транспортними засобами здійснювалася поставка на адресу позивача придбаного ним товару у передбачених договором поставки обсягах, де він зберігався, доцільність залучення контрагента та можливість ним виконати умови цього договору.
Крім того, суди не з`ясували, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його контрагентами, хто персонально брав у цьому участь, не допитано відповідних осіб, задіяних у такому процесі, як свідків з метою з`ясування характеру та змісту здійснених операцій.
Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про товарність господарських операцій і про те, що вони підтверджуються первинними бухгалтерськими та іншими документами, не можна визнати повними, всебічними та обґрунтованими.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожному доказу (групи доказів).
Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченої копії, якщо інше не визначено цим Законом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
За змістом ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12   березня 2019 року у справі №   725/254/16-а.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.
Суд звертає увагу, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до ч. 1- 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Керуючись ч. 2 розд. ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року     №   460-IX, ст. 341, 344, 349, 355-356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27    березня 2017   року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                                      Т.   М.   Шипуліна
                                                                                                    Л.   І.   Бившева
                                                                                                    В.   В.   Хохуляк