Ухвала    
 
04 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/7746/19
провадження № 61-11387ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,    Зайцева А. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня               2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до                     ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.
В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на 3 курсі в Дніпропетровському державному коледжі будівельно-монтажних технологій та архітектури та потребує додаткової матеріальної допомоги.
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає, тому позивач просила суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з                 20 вересня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку або закінчення навчання (залежно від того, яка подія настане раніше). 
В іншій частині позову відмовлено. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 рокузалишено без змін.
У липні 2020 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  є малозначною в силу закону.
Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом  2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                      С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      А. Ю. Зайцев