ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/9601/18                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Катющенко В.П. 
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  27 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Василенка Я.М.
                                                                 Шурка О.І.
За участю секретаря                                Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, вчинених за виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови    у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1  з 01.07.2017 на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 із розрахунку 90 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше фактично проведених виплат, без обмеження її граничного розміру. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, у якій просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 р. в адміністративній справі № 826/9601/18; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.01.2018 р. здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 35 999,10 грн, що становить 90 % від грошового забезпечення - 39 999,00 грн, відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 р. № 2.2.1.39-335, без обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язати нарахувати заборгованість пенсії в розмірі 577 945,10 грн. за період з 01.07.2017 р. по 24.04.2019 р.
Окремою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинені на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 826/9601/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
01 квітня 2020 року електронною поштою та 06 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшло клопотання щодо перенесення судового розгляду, у зв`язку із запровадженням карантину.
Згідно Довідки ШААС від 06 квітня 2020 року, відповідно до ст. 30 Закону України “Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення”, ст. 11 Закону України “Про захист населення від інфекційних хвороб”, керуючись постановою Кабінету Міністрів України “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” від 11 березня 2020 р. №211 судом відкладено розгляд справи.
Дану справу призначено до розгляду на 27 липня 2020 року.
02 квітня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача  - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 в адміністративній справі № 826/9601/18, у якій просив:
1. Прийняти окрему ухвалу, якою визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинені на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 року в адміністративній справі №826/9601/18, що полягають у наступних порушеннях:
- щодо здійснення у жовтні 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 9579,60 грн, що становить 70% від суми грошового забезпечення - 12585,00 грн, відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 № 102 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 замість перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 35999,10 грн, що становить 90% від грошового забезпечення - 39999,00 грн, відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 без обмеження максимального розміру пенсії;
- щодо здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві перегляду нарахованої різниці пенсії за період з 01.07.2017 по 24.04.2019 з 575945,10 грн до 158517,00 грн, яка має бути виплачена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду";
- щодо зменшення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.01.2018 розміру пенсії ОСОБА_1 з 35999,10 грн до 9579,60 грн у зв`язку з перерахунком, здійсненим у жовтні 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 102 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на підставі довідки Київського міського військового комісаріату.
2. На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 у даній справі зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.01.2018 здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 35999,10 грн, що становить 90 % від грошового забезпечення - 39999,00 грн, відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 без обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язати нарахувати заборгованість пенсії в розмірі 577945,10 грн за період з 01.07.2017 по 24.04.2019.
Звертаючись із заявою про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду, позивач посилався на те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 р. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року, на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 року  № 2.2.1.39-335 із розрахунку 90% грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру, визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 - 35999,10 грн. 
Проте, у жовтні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві переглянуло розмір пенсії ОСОБА_1 та здійснило її перерахунок, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 102 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".  Після такого перерахунку, з 01 листопада 2019 року розмір пенсії ОСОБА_1 становить 9759,60 грн.
Задовольняючи частково заяву позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 826/9601/18 при перерахунку 01.11.2019 пенсії ОСОБА_1 та визначенні з 01.01.2018 розміру пенсії у сумі - 9579,60 грн, що становить 70% грошового забезпечення, тобто, у тому ж розмірі, який і був у позивача на момент ОСОБА_1 до суду.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Також, колегія суддів звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Так, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1  перерахунку пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2017 на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1.39-335 із розрахунку 90 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше фактично проведених виплат, без обмеження її граничного розміру. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії від 12 червня 2019  року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві проведено розрахунок заборгованості пенсії ОСОБА_1  за період з липня 2017 року по квітень 2019 року та визначено заборгованість у розмірі 575945,10 грн. (а.с. 149).
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21 червня 2010 року № 135634/03, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року, Головним управлінням в червні 2019 року проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в порядку, встановленому судовим рішенням. Кошти нараховані за період з 25.04.2019 р. (дата набрання ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду законної сили) по 30.06.2019 року в сумі 58 122,90 грн. будуть перераховані на розрахунковий рахунок в липні 2019 року. Кошти нараховані за період з 01.07.2017 року по 24.04.2019 року в сумі 575 945,10 грн. будуть виплачені, згідно “Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року “Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду” (а.с. 80).
Із перерахунку пенсії по пенсійній справі ОСОБА_1 №ФА133540 вбачається, пенсія позивача перерахована з 01 липня 2017 року та становить 35   999,10 грн. (а.с. 148 звор.).
Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 18 листопада 2019 року № 280135/02 позивача повідомлено про те, що з 01 листопада 2019 року розмір пенсії для щомісячної виплати становить 9   579,60 грн. (а.с. 81).
У вказаному листі, також, зазначено, що у випадку, якщо у рішенні суду не зазначена вказана дата періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.
В обгрунтування здійснення перерахунку пенсії, відповідач вказав, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та. деяким іншим категоріям осіб», Головним управлінням ОСОБА_1 з  01.01.2018 проведено перерахунок пенсії, з урахуванням грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, на підставі наданої Київським міським військовим комісаріатом довідки про грошове забезпечення.
З даного приводу, колегія суддів зазначає, що під час винесення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення від 07 лютого 2019 року, суд дійшов висновку про право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, саме, згідно довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року № 2.2.1.39-335 (а.с. 22).
Вказана довідка містила наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад – 26540,00 грн, оклад за військовим званням - 135,00 грн, надбавка за вислугу років – 10670,00 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень – 2654,00 грн. Усього розмір грошового забезпечення за місяць 39   999,00 грн.
Із перерахунку пенсії з 01 листопада 2019 року по пенсійній справі ОСОБА_1 №ФА133540 вбачається, що пенсія позивача була перерахована, виходячи з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад – 6   910,00 грн., оклад за військове звання – 1   480,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 50% - 12   585,00 грн. Підсумок пенсії -  9   579,60 грн. (а.с. 159).
При цьому, вищевказаний перерахунок, також, був здійснений на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, довідка Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 року № 2.2.1.39-335 містить, за виключенням надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% посадового окладу, лише посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років, тобто, ті ж складові, які і були передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".  Крім того, ні пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 року № 1281 "Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України", ні постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ", на які суд посилався у рішенні суду від 07 лютого 2019 року, не визнавались нечинними або такими, що втратили чинність та є чинним й на даний час.
З огляду на зазначене, посилання апелянта на те, що з 01.01.2018 року змінились умови пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №103, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, вказані зміни не вплинули на складові грошового забезпечення позивача, з яких здійснювався перерахунок пенсії, що був предметом судового розгляду у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено частково    заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва та винесено окрему ухвалу.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 150,  242, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені   статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                               Вівдиченко Т.Р.
          
  Судді                                                                                                  Василенко Я.М.
                                                                                                  
                                                                                                                Шурко О.І.

                                                                  Повний текст постанови виготовлено 03.08.2020 р.